ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року	Львів	Справа № 301/98/25 пров. № А/857/8667/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання -           Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідачів -                                         не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. на рішення Іршавського районного суду Закарпатської обл. від 17.02.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл., поліцейського ВП № 1 Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. Киніва Василя Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Золотар М.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 30 хв. 17.02.2025р., м.Іршава Закарпатської обл.; дата складання повного рішення суду І інстанції: 17.02.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

10.01.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3814558 від 08.01.2025р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП;
справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, закрити;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Закарпатській обл. на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с.3-6).

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської обл. від 17.02.2025р. заявлений позов задоволено; постанову серії ЕНА № 3814558 від 08.01.2025р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП у виді штрафу 680 грн. скасовано, а провадження в справі про адміністративні правопорушення закрито; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с.48-51).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ НП в Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити (а.с.58-66).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що представлені позивачем письмові пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсним обставинам справи і спростовуються поясненнями водія автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 . 
При цьому суд помилково не врахував представлені відповідачем відеоматеріали, які повністю підтверджують вчинення позивачем порушення вимог пп.«д» п.15.10 Правил дорожнього руху.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів. 

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до постанови поліцейського ВП № 1 (м.Іршава) Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській обл. серії ЕНА № 3814558 від 08.01.2025р. про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, о 11 год. 51 хв. 06.01.2025р. позивач ОСОБА_1 по вул.Шевченка в м.Іршава, керуючи транспортним засобом «Хюндай», модель «І30», номерний знак НОМЕР_2 , здійснила зупинку, через що заблокувала виїзд з прилеглої території, чим порушила правила зупинки і стоянки відповідно до вимог п.15.9 «д» Правил дорожнього руху /ПДР/.
На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с.7, 8).
Факт порушення вимог дорожнього знаку підтверджується відеозаписом з місця події, здійсненим за допомогою технічного пристрою – нагрудної відеокамери поліцейського (а.с.25).
Також позивач долучила до матеріалів позовної заяви фотографії із місця події, які дають можливість достовірно встановити всі обставини справи (а.с.9-12).

          Із змісту заявленого позову слідує, що ОСОБА_1 вважає, що її протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності; на час прибуття нею на місце стоянки інших автомобілів не було; під час складання постанови будь-яких доказів порушення позивачем правил стоянки не представлено.

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно фактичних обставин справи орієнтовно о 09 год. 00 хв. 08.01.2025р. позивач, керуючи автомобілем марки «Хюндай І30», номерний знак НОМЕР_2 , приїхала до аптеки «Здорова Родина», що знаходиться на вул.Шевченка в м.Іршава. На прилеглій стоянці здійснила зупинку якомога лівіше, після чого пішла на роботу в аптеку. На момент зупинки стоянка була пустою, транспортних засобів на ній не було. 
Далі на стоянку приїхав автомобіль марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який зайняв стоянку попереду зліва, що підтверджується письмовим поясненням ОСОБА_2 (а.с.44).
В подальшому на стоянку заїхав автомобіль «КІА Соренто», номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився справа від автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , а позаду нього справа від автомобіля позивача - автомобіль «Фольксваген Тоуран», номерний знак НОМЕР_4 , який заблокував виїзд автомобілю «КІА Соренто», номерний знак НОМЕР_3 , що стверджується поясненнями позивача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , а також фотографіями, доданими до позовної заяви (а.с.9-12).
Водночас, відеодоказ поліцейського з нагрудної камери (а.с.25), на яку посилається відповідач, суд оцінив критично та до уваги не прийняв, оскільки він не висвітлює всі обставини події, а містить зйомку лише після виклику та приїзду працівників поліції, а не висвітлює подію (скоєння правопорушення) до того часу, за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Навпаки, зазначений відеозапис підтверджує заперечення водія ОСОБА_1 та відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки вказує на розміщення транспортних засобів на стоянці згідно її тверджень.
Наведені позивачем ОСОБА_1 заперечення у вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, відповідачем не спростовано і при прийнятті рішення не враховано, розгляд справи проведено необ`єктивно, однобоко, поверхово і як наслідок прийнято поспішне помилкове рішення.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

          Відповідно до приписів п.1.10 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):
          зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); 
прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
          стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;
В силу вимог пп.«д» п.15.10 ПДР стоянка забороняється, зокрема, у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

          Факт здійснення о 09 год. 00 хв. 08.01.2025р. по вул.Шевченка в м.Іршаві (поблизу аптеки «Здорова Родина») позивачем, яка керувала транспортним засобом марки «Хюндай», модель «І30», номерний знак НОМЕР_2 , стоянки на прилеглій стоянці, стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Зокрема, наведена обставина не заперечується самою позивачем, яка надала до матеріалів справи фотографії з місця події (а.с.9-12), а також підтвердила здійснення такої стоянки у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.39-43).
Окрім цього, обставини справи зафіксовані на відеозаписах, які зроблені поліцейським за допомогою технічного приладу - нагрудної відеокамери, що були долучені до матеріалів справи під час судового розгляду (а.с.25).
Також позивач долучила письмові пояснення ОСОБА_2 від 29.01.2025р. (а.с.44), а апелянт представив письмові пояснення ОСОБА_3 (а.с.70-71), які були очевидцями вказаних подій.

Представлені докази дають можливість достовірно встановити місце розташування автомобіля позивача на час здійснення розглядуваної стоянки – на прилеглій території, з лівого краю, на початку в`їзду на прилеглу територію.

Відповідно до п.15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Згідно вимог п.15.2 ПДР за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Отже, за загальним правилом стоянка автомобіля повинна здійснювати якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху. Вказана вимога зі сторони позивача не була дотримана.

В розглядуваній ситуації місцем стоянки автомобіля позивача була прилегла територія; на момент розглядуваної події на ній були розміщені припарковані автомобілі в два ряди, що унеможливлювало виїзд з такої території.
Водночас, суд першої інстанції обґрунтовував свою позицію тим, що позивач здійснила стоянку автомобіля з лівого краю території ще до того, як були припарковані інші автомобілі, при цьому ОСОБА_1 не створювала перешкод попереду стоячому автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 .
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 29.01.2025р. вона 08.01.2025р. біля 09 год. 20 хв. приїхала на роботу на автомобілі марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , до аптеки «Здорова родина»; припаркувала свій автомобіль перед автомобілем позивача, інших автомобілів на прилеглій території не було (а.с.44).
Водночас, відповідач долучив до справи письмові пояснення ОСОБА_3 (дійсного водія автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 ) від 20.02.2025р., який пояснив, що 08.01.2025р. біля 11 год. 30 хв. він перебував на вул.Шевченка, 26 в м.Іршаві. Позаду нього зупинився автомобіль марки «Хюндай», який заблокував йому та іншому автомобілю, що знаходився поруч, виїзд з стоянки (а.с.70-71). На підтвердження права керування вказаним автомобілем ОСОБА_3 надав копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та довіреності (а.с.72, 73).

Факт перебування на момент розглядуваної події всіх зазначених автомобілів на прилеглій території та їх розташування стверджується долученими фотографіями та відеоматеріалами.

Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що дійсно о 11 год. 51 хв. 06.01.2025р. позивач ОСОБА_1 по вул.Шевченка в м.Іршава (біля аптеки «Здорова Родина»), керуючи транспортним засобом «Хюндай», модель «І30», номерний знак НОМЕР_2 , здійснила зупинку, через що заблокувала виїзд з прилеглої території іншим автомобілям, чим порушила правила зупинки і стоянки відповідно до вимог п.15.9 «д» ПДР.
          При цьому, письмові пояснення ОСОБА_2 від 29.01.2025р. колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються поясненнями ОСОБА_3 , який підтвердив своє право керування автомобілем марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , на час розглядуваної події.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення як один із можливих доказів по справі не складався, однак відповідачем надані інші докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Зокрема, під час судового розгляду до спірної постанови серії ЕНА № 3814558 від 08.01.2025р. відповідачем долучено диск, на якому знаходяться два відеозаписи, здійснені з нагрудної камери поліцейського (а.с.25).
Зміст вказаних файлів не викликає сумнівів в тому, що саме останніми зафіксовані події, які мали місце 08.01.2025р. за участі сторін в справі.
Формальна відсутність у змісті складеної постанови застереження про технічні засоби, якими здійснені відеозаписи, їх долучення до самої постанови не може слугувати за розглядуваних відносин достатньою підставою для неврахування цих доказів.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів - відеозаписів та фотоматеріалів, письмових пояснень очевидців події колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:
ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). (ч.2).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч.4).
У випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу (ч.5).
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.7).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.
Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. 

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 

В силу приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено особливих вимог до доказів, на яких зафіксовано вчинення водієм порушення вимог ПДР. Водночас, такий доказ повинен бути повністю ідентифікований.

Отже, вказані відеозаписи та фотоматеріали, письмові пояснення очевидців події (окрім письмових пояснень ОСОБА_2 від 29.01.2025р. – а.с.44) слід вважати належними доказами по справі, а відтак останні враховуються судом апеляційної інстанції в їх нерозривній сукупності.
Щодо змісту відеоматеріалів, то такі дозволяють достовірно встановити місця паркування всіх автомобілів на момент розглядуваної події, що мала місце 08.01.2025р. на вул.Шевченка в м.Іршаві (поблизу аптеки «Здорова Родина»).
Водночас, самою ОСОБА_1 долучені фотографії, які також підтверджують вищевказані висновки апеляційного суду.

          Таким чином, висновки відповідача ґрунтуються на належних і допустимих доказах, які в своїй сукупності підтверджують недотримання позивачем вимог п.15.10 «д» ПДР.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки відповідачами представлені належні і допустимі докази, які стверджують недотримання позивачем вимог п.10.15 «д» ПДР, тому постанова поліцейського щодо притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП ґрунтується на вимогах закону.

Водночас, позивачем не було долучено до постанови відповідача жодних письмових клопотань, зауважень та заяв; стосовно дій поліцейських нею не подавалися будь-які скарги в органи Національної поліції або прокуратури.
Окрім цього, процедурні порушення, допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що поліцейський правомірно визнав позивача винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на наступні порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.229 КАС України технічний запис судового засідання є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи. Порядок зберігання технічного запису судового засідання визначається Положенням про Єдину інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ст.230 КАС України у судовому засіданні секретар забезпечує ведення протоколу судового засідання.
У протоколі судового засідання зазначаються такі відомості: 1) рік, місяць, число і місце судового засідання; 2) найменування адміністративного суду, який розглядає справу, прізвище та ініціали судді (суддів), секретаря судового засідання; 3) справа, що розглядається, ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 4) порядковий номер вчинення процесуальної дії; 5) назва процесуальної дії; 6) час вчинення процесуальної дії; 7) ухвали суду, постановлені в судовому засіданні без оформлення окремого документа; 8) інші відомості, встановлені цим Кодексом.
Протокол судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно, але не пізніше наступного дня після судового засідання і приєднується до справи.

У матеріалах справи є відсутній процесуальний документ (протокол судового засідання), який би підтверджував те, що 17.02.2025р. відбулось судове засідання, в межах якого суд першої інстанції прийняв рішення по справі.
Довідка, складена секретарем судового засідання (а.с.47) про відсутність фіксування судового процесу із покликанням на норму ч.2 ст.247 ЦПК України не є документом належної форми такої процесуальної дії.

Оцінюючи в сукупності викладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.
В порядку ст.139 КАС України, з огляду на результат апеляційного розгляду справи, колегія суддів змінює розподіл судових витрат по справі наступним чином: понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ НП в Закарпатській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню) та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. задовольнити.
Рішення Іршавського районного суду Закарпатської обл. від 17.02.2025р. в адміністративній справі № 301/98/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл., поліцейського ВП № 1 Хустського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. Киніва Василя Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Національної поліції в Закарпатській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	

Дата складання повного судового рішення: 11.04.2025р.