ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/20568/23                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Безименної Н.В., Сорочко Є.О.
за участю секретаря                               Головченко В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И Л А
До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» до Головного управління ДПС у м. Києві, в якій позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01 березня 2023 року № 00156680704.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» було задекларовано суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2021 року у сумі 4 280 927 грн.
На підставі направлення від 23.01.2023 року № 1064/26-15-07-04-01, виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві та наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.01.2023 № 7-п, виданого на підставі пп.78.1.12 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» (код згідно з ЄДРПОУ 41757920) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.01.2022 № 9421284132 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, за результатами якої 09.02.2023 було складено Акт за № 10708/26-15-07-04-01-41757920 (надалі також - Акт перевірки).
Відповідно до висновків Акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення платником вимог п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (надалі також ПК України) в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2021 року і, відповідно до п.200.14 ст.200 ПК України, відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за грудень 2021 року у сумі 4 280 927 грн.
Обґрунтовуючи свою позицію, податковий орган посилається на те, що основним чинником виникнення у Товариства від`ємного значення з ПДВ (100% від загальної суми податкового кредиту) є: ПДВ сплачено при імпорті (резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI) від нерезидента (ІТАЛІЯ). У грудні 2021 року Товариство імпортувало з Італії резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI) згідно контракту від 08.02.2021 № 2 з LASI S.R.L. (Італія).
В ході проведення перевірки, на підставі п.20.1.13 п.20.1. ст.20 ПК України директору ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» вручено запит від 24.01.2023 № 1 про надання інформації щодо місця фактичного зберігання імпортованого обладнання (резервуари «Lasi») станом на час проведення перевірки. ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» надано відповідь від 24.01.2023 № 2 на зазначений запит, згідно якого встановлено, що імпортоване обладнання (резервуари «Lasi») зберігаються за адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, с/рада Одрадокам`янська, «Комплекс сільськогосподарських будівель і споруд № 1»,буд.7 (на території Тягинської сільської територіальної громади). Станом на 24.01.2023 Бериславський район та Тягинська сільська територіальна громада є територією активних воєнних (бойових) дій, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 за № 1668/39004).
Враховуючи дані обставини, податковий орган зазначив, що проведення інвентаризації основних засобів та/або товарно-матеріальних цінностей (резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені із нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття Lasi на ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» за адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, с/рада Одрадокам`янська, не є можливим, а отже підтвердити фактичну наявність імпортованого обладнання (Резервуари «Lasi») в придатному стані для подальшого використання у господарській діяльності платника неможливо.
Не погоджуючись із висновками Акту перевірки та вважаючи їх протиправними, позивач подавав письмові заперечення на акт перевірки.
У подальшому на підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 березня 2023 року № 00156680704 про відмову у наданні бюджетного відшкодування за грудень 2021 року у розмірі 4 280 927 гривень, яким виявлено відсутність права у позивача на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2021 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 4 280 927 гривень.
За наслідками адміністративного оскарження, Державною податковою службою України прийнято рішення від 03.05.2023 року № 10881/6/99-00-06-01 05-06, яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.
Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За правилами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України визначено формулу розрахунку суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН.
Абзацом 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
У відповідності до пункту 200.8 ст. 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Пунктом 200.14 ст.200 ПК України встановлено, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, зокрема, у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем задекларовано у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.01.2022 № 9421284132 суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2021 року та сплачено ПДВ до Державного бюджету у розмірі 4 280 927 грн. при імпорті резервуарів «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI) від нерезидента (ІТАЛІЯ) за контрактом від 08.02.2021 № 2 з LASI S.R.L. (Італія).
Як зазначено у Акті перевірки (стор.2) та не заперечується сторонами основним чинником виникнення у Товариства від`ємного значення з податку на додану вартість (100% від загальної суми податкового кредиту) є: податок на додану вартість, що було сплачено позивачем при імпорті (резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI) від нерезидента (ІТАЛІЯ). У грудні 2021 року Товариство імпортувало з Італії резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI) згідно контракту від 08.02.2021 № 2 з LASI S.R.L. (Італія).
У ході проведення перевірки податковим органом було вручено запит Товариству від 24.01.2023 № 1 про надання інформації щодо місця фактичного зберігання імпортованого обладнання (резервуари «Lasi») станом на час проведення перевірки. ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» надано відповідь від 24.01.2023 № 2 на зазначений запит, згідно якої встановлено, що імпортоване обладнання (резервуари «Lasi») зберігаються за адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, с/рада Одрадокам`янська, «Комплекс сільськогосподарських будівель і споруд № 1», буд.7 (на території Тягинської сільської територіальної громади). Як вбачається, відповідач не вимагав у позивача проведення інвентаризації даного імпортованого обладнання під час податкової перевірки.
Станом на 24.01.2023 Бериславський район та Тягинська сільська територіальна громада є територією активних воєнних (бойових) дій, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 за № 1668/39004) (далі - Перелік).
В Акті перевірки зазначено (стор.5,6 Акту перевірки), що враховуючи дані обставини, податковий орган зазначив, що проведення інвентаризації основних засобів та/або товарно-матеріальних цінностей (резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені із нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття Lasi на ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» за адресою: Херсонська обл., Бериславський р-н, с/рада Одрадокам`янська, не є можливим, а отже підтвердити фактичну наявність імпортованого обладнання (Резервуари «Lasi») в придатному стані для подальшого використання у господарській діяльності платника неможливо. З посиланням на норми пунктів 200.1., 200.4 ст.200 ПК України, підпунктів 69.2, 69.29. п..69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України податковий орган зробив висновок, що ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» неправомірно включило до розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2021 року суму податку на додану вартість у розмірі 4 280 927 гривень; у порядку виконання приписів пп.в) пункту 200.14 ст.200 ПК України ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» було відмовлено у бюджетному відшкодуванні сум податку на додану вартість за грудень 2021 року на суму 4 280 927 гривень.
Отже, з вищевказаного вбачається, що висновок відповідача про фактичне не підтвердження наявності у ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за грудень 2021 року базується виключно на неможливості посадових осіб Головного управління ДПС у м. Києві встановити наявність придбаного імпортованого обладнання (Резервуари «Lasi») в придатному стані для подальшого використання у господарській діяльності платника, і, як наслідок, використання придбаного товару позивачем у власній господарській діяльності, оскільки адреса зберігання даного обладнання станом на 24.01.2023 є територією активних воєнних (бойових) дій, що підтверджується Переліком. Враховуючи дані обставини, податковий орган зазначив, що проведення інвентаризації основних засобів та/або товарно-матеріальних цінностей (резервуари «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені із нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття Lasi на ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО») не є можливим.
З даного приводу, слід зазначити наступне.
В Акті перевірки відповідачем не ставиться під сумнів реальність господарської операції щодо імпорту ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» резервуарів «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI) згідно контракту від 08.02.2021 № 2 з LASI S.R.L. (Італія), сплати позивачем податку на додану вартість в розмірі 4 280 927 гривень до Державного бюджету України при імпорті даного товару, а також подання позивачем податкової декларації за грудень 2021 року, у якій задекларовано дану суму ПДВ до бюджетного відшкодування на поточний рахунок у банку.
Згідно пп.б) пункту 200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
Тобто суд зазначає, що умова для бюджетного відшкодування, передбачена пп.б) пункту 200.4 ПК України щодо фактичної сплати сум податку на додану вартість до Державного бюджету України позивачем виконана та підтверджена перевіркою (в цій частині повністю підтверджується Актом перевірки).
Незважаючи на висновки щодо наявності правових підстав для бюджетного відшкодування сум заявлених позивачем, відповідач застосовує положення підпункту 69.29. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК, відносно чого суд зазначає наступне.
Після введення на території України воєнного стану Податковий кодекс України було доповнено Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022 року (далі - Закон № 2260), підпунктом 69.29. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України відповідно до якого суми податку на додану вартість, включені до складу податкового кредиту при здійсненні операцій з придбання товарів, які у подальшому були знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного стану, не включаються до обрахунку суми бюджетного відшкодування та зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення. Із аналізу вказаної норми ПК України вбачається, що підставою для її застосування є наявність достовірних та об`єктивних даних (факт знищення товарів), які повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами (певними документами).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про знищення (втрату) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного стану резервуарів «Lasi» для вміщення рідини сусла виноматеріалу, виготовлені з нержавіючої сталі, без облицювання та теплоізоляційного покриття LASI), які були імпортовані ТОВ «АГРОФІРМА ТЕРРАВИНО» згідно контракту від 08.02.2021 № 2 з LASI S.R.L. (Італія). Водночас, враховуючи той факт, що позивачем було задекларовано суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2021 року у сумі 4 280 927 грн. у податковій декларації з податку на додану вартість № 9421284132, поданій до податкового органу 18.01.2022 року, то, враховуючи ст.58 Конституції України про незворотність дії законів у часі, положення підпункту 69.29. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України, доповнене Законом № 2260, що набув чинності 27.05.2022 року, до обрахунку такої суми бюджетного відшкодування не застосовуються.
Поряд з цим незважаючи на висновки щодо наявності правових підстав для бюджетного відшкодування сум заявлених позивачем, відповідач також застосовує положення пп. 69.2 п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України, відносно чого суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 69.2. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України документальні позапланові перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності під час проведення перевірок безпечного: доступу, допуску до територій, приміщень та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування такими платниками податків; доступу, допуску до документів, довідок про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншої інформації, пов`язаної з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансової і статистичної звітності у порядку та на підставах, визначених законом; проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Статтею 86 ПК України встановлено, що акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Згідно пп.20.1.9 п.20.1.ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Отже, враховуючи вищевикладене, у разі, якщо у податкового органу з врахуванням підпункту 69.2. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України були відсутні безпечні умови доступу до територій, приміщень та іншого майна, що використовуються платником для провадження господарської діяльності, та знаходились на території активних воєнних (бойових) дій або ж були відсутні у позивача безпечні умови для проведення інвентаризації, то відповідач не мав права на проведення відповідної позапланової виїзної документальної перевірки. Натомість, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення, що свідчить про проведення ним документальної позапланової виїзної перевірки позивача. У свою чергу, якщо для податкового органу передбачено законодавчо заборону на проведення документальної позапланової виїзної перевірки з огляду на наявність обставин, передбачених у підпункті 69.2. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України, то результати податкової перевірки, що проведена всупереч такої заборони, не можуть бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, та не позбавляють позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, що виконав всі вимоги для отримання такого відшкодування, передбачені ПК України.
Норми ПК України не ставлять в залежність право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачем, що виконав всі умови, передбачені законом для отримання такого відшкодування, в залежність від можливості проведення самостійно податковим органом у такого платника податків інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, можливості проведення податковим органом самостійного огляду товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться в районах проведення воєнних (бойових) дій станом у період проведення відповідної податкової перевірки; а також в залежність від того, чи знаходяться товарно-матеріальні цінності платника на території активних бойових дій; та не передбачають у якості підстави для відмови у бюджетному відшкодування посилання на підпункт 69.2. п.69 підрозділу 10 ХХ розділу ПК України.
При вирішенні адміністративної справи № 809/1337/17 у постанові від 04 вересня 2018 року Верховним Судом сформовану обов`язкову для врахування судами правову позицію, згідно з якою презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
Докази того, що наявні в матеріалах справи документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні в матеріалах справи. Окрім того відповідачем до матеріалів справи не надано документів, які б підтверджували, що в ході проведення перевірки позивач не надав чи відмовився від надання або надав не в повному обсязі документи, пояснення, довідки та що під час проведення перевірки виявлено порушення щодо оформлення та змісту первинних документів, які були наданні для перевірки позивачем.
У ході розгляду цієї справи суд не встановив ознак недобросовісності позивача, як і в запереченнях відповідача проти заявлених позовних вимог та доводів позивача не наведено жодних доказів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності.
Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 КАС України, не було доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.
Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 01 березня 2023 року № 00156680704.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Н.В. Безименна

                                                                                                    Є.О. Сорочко

Повне судове рішення складено « 08» травня 2025 року.