Справа № 362/1870/23                                                                       Суддя в І-й інстанції  Дорошенко В.М.
Провадження № 33/824/399/2024                                                  Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м    У к р а ї н и
 
27 вересня 2024 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 16 березня 2023 року о 18 год. 20 хв. у м. Васильків Обухівського району Київської області по вул. Чапаєва, керував автомобілем марки «SkodaOctavia», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм законодавства, обставини справи з`ясовані неповно. На переконання апелянта, судом першої інстанції не перевірені обставини                  дорожньо-транспортної пригоди та дані, які мають значення для вирішення справи. Вказав на те, що ОСОБА_1 у час та у місці, зазначеному у протоколі, автомобілем не керував, тобто не перебував у статусі водія, а тому не мав обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, коли останній перебував в статусі пішохода, та в той момент не був учасником дорожнього руху, що не зафіксовано на відеозаписі працівників поліції. Суд першої інстанції залишив поза увагою, поясненням свідка ОСОБА_2 , наданих в судому засіданні, який вказав на те, що він разом з ОСОБА_1 перед подією, їздили в магазин за покупками, в цей час останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння, запаху з порожнини рота не було, мав стійку ходу, розмова була чіткою, пляшок з алкоголем в автомобілі не було. Суд помилково дійшов висновку про те, що свідок ОСОБА_2 , кардинально змінив свої пояснення з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності, оскільки пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсним поясненням, які були надані останнім працівникам поліціїщодо події 16 березня 2023 року. Вказавши на те, що відносно ОСОБА_2 під час складання пояснення, працівники поліції здійснювався тиск та погрози змусити останнього підписати пояснення з якими ОСОБА_2 не ознайомлювався. Окрім цього, місцевим судом взято до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , однак вони не підтверджені під час судового розгляду, а підтвердити чи спростувати її пояснення, суд першої інстанції позбавив можливості ОСОБА_1 та його захисника повноцінно здійснювати свої права при розгляді справи. Оскільки без з`ясування думки учасників справи, місцевий суд вирішивне допитувати та не викликати свідка ОСОБА_3 , яка б надала пояснення щодо дорожньо-транспортної події, які мають значення у вирішенні справи. Звернув увагу на те, що протокол був складений без участі ОСОБА_1 , про що свідчить відсутність пояснень та підпису особи, копію протоколу він не отримував.Крім того, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції з місця події не відображаєобставин, за якими можливо би було встановити, чи дійсно ОСОБА_1 перебував в автомобілі в рухомому стані та з ознаками сп`яніння. Наведене свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . Просив постанову суду скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності        ОСОБА_1 чи його представник у судове засідання 27.09.2024 року не з`явилися.
Судові засідання по даній справі призначались неодноразово, а саме 23.12.2023, 29.01.2024, 18.03.2024, 27.05.2024, 12.07.2024, 20.09.2024 та 27.09.2024, при цьому на всі судові засідання ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, декілька разів надсилав клопотання про відкладення розгляду справи, в інших випадках на розгляд справи не з`являвся з невідомих причин, будь-якої інформації з приводу своєї неявки до суду не надсилав, а тому керуючись ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд не вбачає перешкод для розгляду справи у відсутності апелянта.
Таким чином, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Висновки місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №335517 від 16.03.2023 року в частині часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу яка його вчинила та ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким ця особа керувала;
відеозаписами, які зроблені поліцейськими у ході з`ясування обставин правопорушення та його фіксації за допомогою нагрудних камер, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
іншими доказами.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, наявність підстав для накладення стягнення, та із дотримання вимог ст.ст.33, 34 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга не містить доводів, які б указували на незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення.
Так, матеріали справи містять достатню кількість доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суд вважає, що вимога про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була висунута у відповідності до вимог п.2.5 ПДР України та відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. Відмова від проходження огляду поліцейським також була зафіксована у відповідності до вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. №1103.
Доводи ОСОБА_1 про незаконність постанови суду у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів факту керування ним транспортним засобом за встановлених в протоколі обставин, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повністю узгоджуються з поясненнями наданими у суді першої інстанції, а також відсутністю пояснень ОСОБА_1 , що транспортним засобом він не керував.
Посилання апелянта на невідповідність пояснень свідків дійсним обставинам справи через здійснення тиску працівниками поліції не є обґрунтованими та достовірними, оскільки узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи та подіями відображеними на відеозаписі, при цьому у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про звернення ОСОБА_1 чи когось із зазначених свідків до відповідних органів про вчинення на них тиску з боку працівників поліції.
Відсутність у протоколі підпису особи щодо якої він складений не свідчить про те, що протокол був складений у відсутності такої особи, а отже протокол і не може вважатися не належним та не допустимим доказом, як це зазначено у апеляційній скарзі.
Інші доводи апеляційної скарги, у тому числі і щодо порушень вимог закону із сторони поліцейських у ході фіксації адміністративного правопорушення, є необґрунтованими. Як вбачається із даного відеозапису всі дії поліцейських узгоджувались із вимогами нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративного правопорушення, що у поєднанні із іншими доказами вказує на порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та доводить його вину  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року щодо  ОСОБА_1 ,відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Васильківського міськрайонного суд Київської області від 06 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Ігнатюк О.В.