Номер провадження: 22-ц/813/836/25 
Справа № 522/21961/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                     Назарової М.В.,
суддів:                                                     Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                               Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач –  ОСОБА_1 
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Ляшенка Олега Валерійовича
на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Домусчі Л.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договорів купівлі-продажу,     
                             
                                        в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договорів купівлі-продажу.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
31.01.2022 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Міхальова Ю.О. звернулася до суду з клопотанням про розподіл судових витрат, в якому просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму витрат на правову допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи у розмірі 20 000 грн.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року клопотання про розподіл судових витрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
з урахуванням вартості послуг, які надав адвокат Міхальова Ю.О., їй були сплачені кошти у розмірі 20 000 грн (квитанція №1168591 від 08 жовтня 2020 року на суму 10 000 грн, квитанція №0.0.2437573477.1 від 28 січня 2022 року на суму 10 000 грн), а тому суд вважав, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 20 000 грн;
щодо клопотання позивача ОСОБА_1 , поданого 25 травня 2022 року про звільнення її від сплати судового збору у зв`язку із з тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, про що вона долучила копію довідку МСЕК серії 12ААВ № 527802 від 24.05.2022, суд вважав таким, що не підлягає задоволенню, оскільки витрати на правову допомогу не відноситься до витрат, понесених по сплаті судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Ляшенко Олег Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року скасувати та відмовити представнику ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення порушені критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру; витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, розбіжності між договором про надання правничої допомоги від 03.07.2019 та договором про зміни до нього від 17.03.2020 і актом наданих послуг від 27.01.2022; допуск 17.02.2020 та 10.03.2020 представника Міхальової Ю.О. до справи в суді першої інстанції був здійснений без належним чином оформлених повноважень адвоката, як представника відповідачів; порушення районним судом п. 2 ст. 246 ЦПК України, а саме: судове засідання, на якому розглядалось питання розподілу судових витрат, проведено через майже 6 місяців після ухвалення рішення у справі.
Зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, тому вона може бути звільнена від оплати судових витрат за такою ж аналогією як і звільнення від сплати судового збору.
Постановою Одеської апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ляшенко О. В. залишено без задоволення, а додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 в особі свого представника Ляшенка О.В. задоволено частково. Постанови Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Підставою для скасування постанови стало обмеження права сторони на участь у апеляційному перегляді справи, що є достатньою підставою для скасування оскарженої постанови апеляційного суду.
Відповідно до частини 1 статті 417 ЦПК України висновки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
27 грудня 2023 року вказана справа надійшла до апеляційного суду і в порядку розподілу судової справи розподілена головуючому судді Назаровій М.В. у складі колегії суддів Лозко Ю.П., Стаховій Н.В.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 січня 2024 року справу призначено на 09 квітня 2024 року об 11-45 год, останній раз справа призначена до розгляду на 15 квітня 2024 року на 14-35 год.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 у відповідності до п. 3.9. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із відставкою, новий суддя у складі колегії суддів Кострицький В.В.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися.
ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки її представник повістку отримав 28.02.2025 19:55:57 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с.194 зв, т.5 ). ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки їх представник повістку отримав 28.02.2025 19:55:57 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 194, т. 5)
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за вказаних обставин, колегія суддів бере до уваги, що справа перебуває в провадженні судів з грудня 2019 року, в провадженні Одеського апеляційного суду – останній раз з грудня 2023 року, передбачений частиною першою статті 371 ЦПК України строк розгляду справи апеляційної скарги сплинув у лютому 2024 року, у той час коли правом на справедливий судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, складовою якого є розумність строків розгляду справи, наділені всі учасники справи, у тому разі і відповідачі.
Участь позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Ляшенка О.В. в суді апеляційної інстанції не визнавалася судом обов`язковою. Свої міркування щодо законності рішення суду першої інстанції представником позивачки висловлено у заяві по суті справи - в апеляційній скарзі.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
По справі відсутні обставини, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності сторони позивача, яка не повідомила суд про причини неможливості своєї явки до суду з наданням відповідних доказів такого, що могло б бути підставою для відкладення розгляду справи обставин. До того ж, позивачка як ініціатор судового провадження в суді апеляційної інстанції, має демонструвати готовність на всіх етапах такого брати участь у судових процедурах.
Вказане відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи,
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що:
- в провадженні Приморського районного суду м. Одеси з грудня 2019 року перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договорів купівлі-продажу;
- 03.07.2019 року між АБ «Міхальова та партнери» та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого здійснено представництво інтересів в Приморському районному суду м. Одеси при розгляді справи № 522/8840/19.
Згідно Договору про надання правової допомоги від 03.07.2019 року Бюро бере на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту з метою захисту інтересів Клієнта в якості його захисника (а.с. 89-94 т. 3);
Розділом 3 договору визначено розмір гонорару у сумі 26000 грн.
07.11.2019 року Договором про зміни до договору про надання правничої допомоги від 03.07.2019 року змінено викладення підпункту 1 пункту «Строк дії договору» в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 24 наступних календарних місяців» (а. с. 88 т. 3);
- 17.02.2020 року Договором про доповнення до договору про надання правничої допомоги від 03.07.2019 року внесено доповнення до Договору від 03.07.2019 року:
підпунктом 1.-2. в пункт 2 «Надання правничої допомоги здійснюється у наступних формах» - представлення інтересів Клієнта в Приморському районному суді м.Одеси при розгляді справи №522/21961/19;
підпунктом 2.2. в пункт 3 «Гонорар» - гонорар за представлення інтересів в Приморському районному суді м. Одеси при розгляді справи №522/21961/19 складає 25 000 грн. (а. с. 87 т. 3);
- 17.03.2020 року Договором про доповнення до договору про надання правничої допомоги від 03.07.2019 року внесено зміни до Договору від 03.07.2019 року шляхом:
викладення пункту 2 розділу 4 «Строк дії договору» в наступній редакції: «За умови не надіслання однією із сторін договору протягом одного місяця до закінчення строку договору заяви про припинення договору – договір підлягає пролонгації на той самий строк»;
включення підпункту 2-3 в пункт 2 розділу 3 «Гонорар» в наступній редакції 6 «За надання інших видів професійної правничої допомоги у справі №522/8840/19 гонорар складає 50 000 грн»;
включення підпункту 2-4 в пункт 2 розділу 3 «Гонорар» в наступній редакції: «За надання інших видів професійної правничої допомоги у справі № 522/21961/19 гонорар складає 50 000 грн» (а. с. 13-а т. 4):
- 08.10.2020 року ОСОБА_2 здійснив поповнення рахунку – гонорар адвокату Міхальовій Ю.О. у справі №522/21961/19 за договором про надання правничої допомоги від 03.07.2019 року на суму 10 000 грн (а.с. 86 т. 3);
- 28.01.2022 року ОСОБА_2 здійснив платіж – гонорар адвокату Міхальовій Ю.О. у справі № 522/21961/19 за договором про надання правничої допомоги від 03.07.2019 року на суму 10 000 грн (а.с. 13 т. 4);
- згідно наданого Акту від 27.01.2022 року наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 03.07.2019 року вартість послуг становить 33600 грн.
Також, згідно зазначеного акту адвокатом Міхальовою Ю.О. відповідачу ОСОБА_2 було надані наступні послуги:
- участь в судових засіданнях 17.02.2020, 23.03.2020, 11.05.2020, 22.06.2020, 25.11.2020, 15.03.2021, 22.06.2021, 02.09.2021, 06.12.2021, 27.01.2022 по справі № 522/21961/19, вартість яких становить 21 600 грн. ( 1 судове засідання – 2700 грн);
- підготовлено документи по справі: відзив на позовну заяву, відзив на заяву про збільшення позовних вимог, клопотання про закриття провадження по справі, пояснення на заперечення представника позивача щодо клопотання про забезпечення судових витрат, пояснення на заперечення представника позивача щодо клопотання про закриття провадження по справі, клопотання про зловживання процесуальними правами позивачем, вартість яких становить 8400 грн. (підготовка 1 документу – 1200 грн);
- ознайомлення з матеріалами інших судових справ та зняття їх копій № 522/20838/19, № 522/21452/19 з метою підготовки клопотання про зловживання процесуальними правами позивачем, вартість яких становить 2400 грн (одне ознайомлення складає 1200 грн);
- ознайомлення з матеріалами справи №522/8840/19 з метою отримання копії протоколу судового засідання, в якому міститься інформація щодо залишення без розгляду та повернуто позивачу, вартість яких становить 1200 грн;
- 08.04.2022 року позивач ОСОБА_1 надала до суду заперечення.
Задовольняючи заяву відповідача ОСОБА_2 в особі його представника Міхальової Ю.О. про розподіл судових витрат шляхом укладення додаткового рішення, суд виходив із обґрунтованості такої.
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору та не може існувати окремо від нього.
Відповідно до  частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються с судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом  справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті ЦПК України).
Частинами першою, другою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 369/14377/19 (провадження № 61-8314св23) зроблено висновок, що «Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає».
Матеріали справи містять відомості про те, що Адвокат Міхальова Ю.О., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_2 , приєднувалася до участі у справі 17 лютого 2020 року, коли подала до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та приєднання до матеріалів справи документів (а.с. 57-63 т. 1).
До вказаного клопотання адвокатом було додано копію договору про надання правової допомоги від 03 липня 2019 року, що укладений між Адвокатським бюро «Міхальова та партнери» та ОСОБА_2 , за умовами якого предметом договору є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів; представництва та захисту інтересів клієнта, зокрема в судах.
11 березня 2020 року від адвоката Міхальової Ю.О. до суду надійшло клопотання про забезпечення судових витрат, які попередньо розраховані у сумі 25 000 грн (а.с. 87 т. 1).
Вбачається, що на виконання умов договору про надання правової допомоги адвокат Міхальова Ю.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 , під час розгляду справи в суді першої інстанції вчиняла наступні дії:
- отримувала документи у справі, зокрема 17 лютого 2020 року - копію позовної заяви з додатками, що вбачається з розписки (а.с. 66 т. 1), 18 травня 2020 року - переклад позову на російську мову (а.с. 70 т. 2); 10 грудня 2021 року – копію звукозапису (а.с. 207 т. 3);
- подавала заявку на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлень від 17.02.2020 року (а.с. 71 т. 1), клопотання про закриття провадження у справі, клопотання про приєднання документів, клопотання про забезпечення судових витрат з додатками від 11.03.2020 року (а.с. 78-129), клопотання про закриття провадження у справі від 23.03.2020 року (а.с. 187-188 т.1), пояснення на заперечення щодо клопотання про забезпечення судових витрат від 15.05.2020 року (а.с. 229-230 т. 1), пояснення на заперечення щодо клопотання про закриття провадження по справі від 15.05.2020 року (а.с. 1-21 т. 2), відзив на позовну заяву від 18.05.2020 року (а.с. 49-53 т. 2), відзив на заяву про збільшення позовних вимог від 21.05.2020 року (а.с. 4-7 т. 3), заяву від 28.07.2020 року (а.с. 31 т. 3), клопотання про ознайомлення від 09.10.2020 року (а.с. 82 т. 3), клопотання про забезпечення судових витрат з додатками від 09.10.2020 року (а.с. 84-96 т. 3), клопотання про приєднання документів з додатками від 12.10.2020 року (а.с. 97-102 т. 3), заяву від 12.10.2020 року (а.с. 105 т. 3), клопотання про ознайомлення від 13.07.2021 року, від 02.12.2021 року (а.с. 175, 193 т. 3), клопотання від 27.01.2022 року (а.с. 214-230 т. 3);
- сповіщалась про дати судових засідань на 23.03.2020 року (т. 1 а.с. 69), на 18.05.2020 року (а.с. 146 т. 1), на 22.06.2020 року (а.с. 65 т. 2), на 28.07.2020 року (а.с. 12 т. 3), на 12.10.2020 року (а.с. 39 т. 3), на 25.11.2020 року (а.с. 110 т. 3), на 16.03.2021 року (а.с. 134 т.3), на 22.06.2021 року (а.с. 158 т. 3), на 02.09.2021 року (а.с. 165 т. 3), на 28.10.2021 року (а.с. 186 т. 3), на 27.01.2022 року (а.с. 201 т. 3);
- ознайомлювалась з матеріалами справи, як в цілому так і окремо, що вбачається з розписок від 23.03.2020 року (а.с. 140 т. 1), від 18.05.2020 року (а.с. 69 т. 2), від 22.06.2020 року (а.с. 13 т. 3), від 06.12.2021 року (а.с. 193 т. 3);
- приймала участь у судових засіданнях суду першої інстанції, що відбулися 17 лютого 2020 року з 10:21 год. по 10:35 год. (протокол судового засідання від 17.02.2020 року, а.с. 67-68 т. 1), 23 березня 2020 року з 12:44 год. по 12:48 год. (протокол судового засідання від 23.03.2020 року, а.с. 145 т. 1), 18 травня 2020 року з 11:51 год. по 13:15 год. (протокол судового засідання від 18.05.2020 року, а.с. 61-63 т. 2), 22 червня 2020 року з 15:29 год. по 15:37 год. (протокол судового засідання від 22.06.2020 року, а.с. 10-11 т. 3), 20 травня 2021 року з 10:19 год. по 10:25 год. (протокол судового засідання від 20.05.2021 року, а.с. 156-157 т. 3), 22 червня 2021 року з 15:12 год. по 16:43 год. (протокол судового засідання від 22.06.2021 року, а.с. 162-164 т. 3), 02 вересня 2021 року з 12:35 год. по 12:41 год. (протокол судового засідання від 02.09.2021 року, а.с. 184-185 т. 3), 06 грудня 2021 року з 12:32 год. по 12:36 год. (протокол судового засідання від 06.12.2021 року, а.с. 199-200 т. 3), 27 січня 2022 року з 12:44 год. по 14:01 год. (протокол судового засідання від 27.01.2022 року, а.с. 231-233 т. 3).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_7 разом із першою заявою по суті справи (відзивом на позовну заяву) на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України подала копію договору про надання правової допомоги та повідомила про орієнтовний розмір таких витрат.
Решта доказів, а саме – Акт наданих послуг від 27 січня 2022 року (дата ухвалення рішення) до договору про надання правничої допомоги були надані 27 січня 2022 року, проте оскільки судом таке питання не було вирішення під час ухвалення рішення, то вказане є підставою для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання витрат на правову допомогу згідно вимог ст. 270 ЦПК України.
Керуючись принципами справедливості та верховенства права, враховуючи, що адвокат Міхальова Ю.О. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_2 під час розгляду справи № 522/21961/19 на протязі двох років, приймаючи до уваги домовленості між адвокатом та клієнтом, що визначені в договорі про надання правової допомоги, в які суд не вправі втручатися, та погоджений сторонами договору розмір гонорару, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, керуючись критерієм співмірності, правильно визначився з сумою судових витрат, що складаються з витрат на правничу (правову) допомогу, та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Крім того, вбачається, що районним судом враховано співмірність суми із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також кінцевий результат розгляду справи.
При цьому оскільки позивачка заперечувала проти стягнення з неї витрат на правову допомогу, жодним чином не обґрунтовуючи не співмірність таких витрат, їх розміру, тощо, то судом на виконання вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України було задоволено заяву повністю та стягнуто з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 заявлені до стягнення 20000 грн.
За таких підстав, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення порушені критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру.
Зауваження апелянта, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердження та доведені, сприймаються апеляційним судом критично, оскільки матеріали справи містять належні та достатні докази понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, що підтверджується, зокрема договором про правову допомогу та договорами про зміни та доповнення до нього, актом наданих послуг та квитанціями. Крім того, суд вважає витрати на правову допомогу такими, що фактично понесені, навіть якщо заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (рішення від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України», Заява № 4494/07, п. 115).
Щодо тверджень скаржниці, що вона є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від сплати судових витрат, то апеляційний суд зазначає, що дане твердження розглянуто районним судом та зазначено, що витрати на правову допомогу не відноситься до витрат, понесених по сплаті судового збору.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/3278/20 (провадження № 61-17281св21), в якій вказано: «суди правильно виходили із того, що (особа), як інвалід ІІ групи, звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та не звільняється від відшкодування витрат на правничу допомогу, тому доводи касаційної скарги в цій частині відхиляються. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1544цс17».
Крім того, за своєю правовою суттю додаткове рішення суду від 15 червня 2022 року є невід`ємною частиною рішення суду від 27 січня 2022 року, що ухвалене по суті спору, та матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 станом на 27.01.2022 року мала інвалідність ІІ групи.
Ураховуючи зазначене, а також відсутність в матеріалах справи доказів щодо фінансового стану позивача, відповідні доводи апеляційної скарги не приймаються судом.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неналежності доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також зауваження про неспівмірність розміру цих витрат, то ці доводи загалом повторюють доводи, викладені ОСОБА_1 в запереченнях про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу, які були розглянуті районним судом під час ухвалення додаткового рішення, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими. З урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, змісту наданих послуг, колегія суддів погоджується із висновками районного суду про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, тому відхиляє відповідні доводи скаржника.
Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги щодо заперечень проти повноважень адвоката Міхальової Ю.О., зокрема те, що допуск 17.02.2020 року та 10.03.2020 року представника Міхальової Ю.О. до справи був здійснений без належним чином оформлених повноважень адвоката, як представника відповідачів, оскільки позивач/скаржник під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідних зауважень проти повноважень адвоката Міхальової Ю.О. до суду не подавала, крім того, подаючи заперечення на подані адвокатом Міхальовою Ю.О. клопотання про забезпечення судових витрат та клопотання про закриття провадження, сторона позивача не заперечувала, що адвокат Міхальова Ю.О. є належним представником відповідача.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення районним судом п. 2 ст. 246 ЦПК України, а саме: судове засідання, на якому розглядалось питання розподілу судових витрат, проведено через майже 6 місяців після ухвалення рішення у справі, то апеляційний суд зазначає, що 27 січня 2022 року до закінчення судових дебатів адвокат Міхальова Ю.О. зробила заяву про стягнення судових витрат та про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення (а.с. 231-233 т. 3). Судове рішення по суті позовних вимог ухвалено судом першої інстанції 27.01.2022 року, повний текст рішення складено 10.02.2022 року (а.с. 234-240 т. 3). Адвокат Міхальова Ю.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 , 31.01.2022 року подала до суду клопотання про приєднання доказів на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.02.2022 року вказану заяву передано на розгляд судді-доповідачу (а.с. 1-18 т. 4). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до провадження та призначено розгляд заяви на 28 лютого 2022 року (а.с. 19 т. 4). 28.02.2022 року представник ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 20-21 т. 4). Справа була відкладена на 11.04.2022 року (а.с. 22 т. 4). Судові засідання, призначені на 11.04.2022 року, 25.05.2022 року, відкладені судом, у зв`язку з неявкою сторін, що вбачається з довідок (а.с. 32, 51 т. 4). Відповідно до протоколу судового засідання від 15.06.2022 року, заява про ухвалення додаткового рішення розглянута судом за участі ОСОБА_1 та її представника (а.с. 71 т.4).
Отже, враховуючи, що перше судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначене судом протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення по суті позовних вимог, проте в подальшому засідання неодноразово судом відкладалось, у зв`язку з неявкою сторін та за клопотанням позивача, тому апеляційний суд вважає, що значний строк розгляду судом питання про судові витрати є обґрунтованим та не спричинив неправильного вирішення питання щодо розподілу судових витрат, у зв`язку з чим такі доводи апеляційної скарги відхиляються.
Інші доводи скаржника фактично зводяться до незгоди із висновками суду про наявність підстав для стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час вирішення цієї справи, без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та відповідно не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги позивачки без задоволення, а додаткового рішення Приморського районного суду від 15 червня 2022 року – залишення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд           
                        
                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ляшенко Олега Валерійовича залишити без задоволення.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 15 квітня 2025 року

Головуючий                                                                           М.В. Назарова

Судді:                                                                                      В.В. Кострицький

                                                                         Ю.П. Лозко