ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2669/25 Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження: 22-ц/819/258/25                                  Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2025 року                                                 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді        Майданіка В.В.,
       суддів:                 Кутурланової О.В., 
                               Склярської І.В.,
       секретар                Олійник К.О., 

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне акціонерне товариство "Будівельна компанія 
"Будмеханізація", 
третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна 
фірма "Бінокс-Прім ЛТД"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Рядчої Т.І. в м. Херсоні, дата складення повного судового рішення – не зазначено, про часткове задоволення заяви адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Будмеханізація", третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Бінокс-Прім ЛТД", про внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, заяви про забезпечення позову, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

20 лютого 2025 року адвокат Горбунова Катерина Олександрівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася через підсистему "Електронний Суд" до суду з вказаним позовом про внесення змін до Договору та визнання майнових прав на предмет Договору – на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у відповідності до коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 (сімнадцять та вісімнадцять) в одну квартиру на п`ятому поверсі.

Позовні вимоги, предметом яких є визнання майнових прав Позивача на Квартиру, вартість яких, як зазначено позивачем, сплачена ним у повному обсязі, обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови укладеного між ним та позивачкою договору купівлі-продажу майнових прав від 04 липня 2017 № 3.5/17-18-К, а саме станом на дату подання позову не здав (не ввів) в експлуатацію дев`ятиповерховий 62-квартирний житловий будинок в межах орендованої земельної ділянки по АДРЕСА_3 , у запланований термін (у IV кварталі 2018 року).

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову. У вказаній заяві представниця позивачки просить вжити заходи забезпечення позову до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, а саме: 
1. Заборонити Приватному акціонерному товариству "Будівельна компанія "Будмеханізація" (код ЄДР 21274492; Миколаївське шосе, 5км, офіс 1, м. Херсон, 73003) у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 з кадастровим номером 6510136300:29:002:0056, у відповідності до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року про коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир 
АДРЕСА_6 . Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Бінокс-Прім ЛТД" (код ЄДР 19226853; вул. Барикадна, буд. 11а, м. Дніпро, 49044) у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 з кадастровим номером 6510136300:29:002:0056, у відповідності до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року про коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир АДРЕСА_7 в одну квартиру на п`ятому поверсі, загальною площею 109,28кв.м.
3. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (у тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 з кадастровим номером 6510136300:29:002:0056, у відповідності до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року про коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир АДРЕСА_7 в одну квартиру на п`ятому поверсі, загальною площею 109,28кв.м. 

Вказана заява обґрунтована наступним.
04 липня 2017 року між позивачкою та відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 3.5/17-18-К. Відповідно до пункту 1.2 Договору Компанія продає, а Покупець набуває майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , на умовах та у порядку, що визначені у цьому Договорі.
Пунктом 1.5 Договору встановлено, що Компанія передає Покупцеві майнові права на Квартиру, а Покупець повинен прийняти їх та оплатити.
У відповідності до пункту 2.2, Компанія, у тому числі, зобов`язана: 2.2.2. Передати актом майнові права Покупцеві після отримання зареєстрованої Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради Декларації про готовність об`єкта до експлуатації та проведення кінцевих розрахунків, за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту.
Зобов`язання Покупця передбачені у пункті 2.4 Договору, а саме, - Покупець, серед іншого, зобов`язаний: 2.4.1. Сплатити повністю вартість майнових прав, за фактично збудовану площу, на Квартиру дотримуючись графіку оплати вартості Предмету договору, викладеного в розділі 3 цього Договору.
Відповідно до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року здійснено коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 в одну квартиру на п`ятому поверсі.
Позивач виконав зобов`язання за Договором та сплатив за майнові права на Квартиру належним чином, а саме: 24 листопада 2014 року сплачено Відповідачу 387 000,00 грн (за 77,4кв.м), 3 червня 2015 року – 26 975,00 грн (за 4,15кв.м); 05 липня 2017 року – 222 410,00 грн (за 19,34 кв.м).
Натомість, Відповідач зобов`язань за Договором не виконав. Так, станом на дату подання позову Відповідачем не здано (не введено) в експлуатацію дев`ятиповерховий 62-квартирний житловий будинок в межах орендованої земельної ділянки по АДРЕСА_3 , у запланований термін (у IV кварталі 2018 року), чим порушено пункт 6.1 Договору, а також статті 526, 530, 612, 629 ЦК України. Також ним не отримано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а також не передано Позивачу майнові права на Квартиру за актом приймання-передачі майнових прав, чим порушено пункти 1.5, підпункт 2.2.2 пункту 2 Договору, а також статті 526, 530, 612, 629 ЦК України.
Відтак, вказала, між Позивачем та Відповідачем виник спір щодо майнових прав на Квартиру у житловому будинку, який ще не введено в експлуатацію, за яку (Квартиру) Позивачем сплачено грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою Відповідача за № 178 від 6 липня 2017 року.
Водночас, зазначила, пунктом 1.3 Договору передбачено, що під майновими правами Сторони розуміють право Компанії набути у власність квартиру, яке виникає у Компанії згідно з Генеральним договором дольової участі у будівництві житлового будинку від 12.05.2015р. між ПАТ "Будівельна компанія "Будмеханізація" та ТОВ "ВКФ "Бінокс-Прім, ЛТД", Декларації про початок виконання будівельних робіт серія ХС № 083171594268 від 08.06.2017р., згідно з договором оренди землі, серія та номер: 040871300037, виданий 11.02.2008р., видавник: Херсонська міська рада/ТОВ "ВКФ "Бінокс-Прім, ЛТД". 
Позивач не має у власному розпорядженні вказаного Генерального договору дольової участі у будівництві житлового будинку. Вжиті заходи для його отримання виявилися безрезультатними.
Отже, вказала, виходячи з назви договору (Генерального договору дольової участі у будівництві житлового будинку), можливо цілком логічно стверджувати, що власником певної кількості квартир у дев`ятиповерховому 62-квартирному житловому будинку в межах орендованої земельної ділянки по АДРЕСА_3 , майнові права на Квартиру в якому придбано Позивачем, є не лише Відповідач, а третя особа.
За вказаного, приймаючи до уваги положення пункту 1.3 Договору, назви договору, укладеного між Відповідачем та третьою особою (дольова участь у будівництві житлового будинку), зважаючи на відсутність вказаного вище договору у Позивача (задля з`ясування предмету договору, прав та обов`язків сторін, порядку розподілу квартир між дольовими учасниками, пропорції розподілу тощо), позивач, із достатньою вірогідністю, може стверджувати, що ТОВ "ВКФ "Бінокс-Прім, ЛТД" набуло та/або може набути у власність Квартиру, майнові права на яку придбано Позивачем, а вартість таких прав сплачена Відповідачу. 
Відтак, вважає, ТОВ "ВКФ "Бінокс-Прім, ЛТД", як дольовий учасник, який має чинний дозвіл на будівництво та яким укладено договір оренди земельної ділянки, на якій ведеться будівництво, має можливість у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на Квартиру, майнові права на яку придбано Позивачем, а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права (у т.ч. права приватної власності) на Квартиру.
Зазначила, що пунктом 6.7 Договору встановлено, що Компанія за дорученням Покупця може здійснювати усі необхідні дії, які направлені на оформлення на користь Покупця права власності на Квартиру та отримання правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності на Квартиру та технічного паспорту на Квартиру.
Також, у відповідності до пункту 6.8 Договору, Сторони попередньо домовились, що після оформлення правовстановлюючих документів на Компанію, Сторонами буде укладено нотаріального посвідчений договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості, за яким Покупець набуде право власності на об`єкт, зазначений у п. 1.2 цього Договору.
Таким чином, вказала, з викладених вище положень Договору вбачається, що Відповідач, який має дозвіл на виконання будівельних робіт, має реальну можливість оформити право власності на Квартиру, а також може вчиняти дії з відчуження майнових прав на квартири, які знаходяться в об`єкті незавершеного будівництва (в дев`ятиповерховому 62-квартирному житловому будинку в межах орендованої земельної ділянки по АДРЕСА_3 ), у тому числі і щодо Квартири, майнові права на яку придбано Позивачем. 
Отже, з метою недопущення ухилення від виконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позовної вимоги щодо визнання майнових прав на Квартиру, з огляду на існування обґрунтованого ризику того, що Відповідач та третя особа вільно зможуть розпорядитися майновими правами на Квартиру, обтяжувати їх, незважаючи на те, що такі майнові права вже продані та належать Позивачу, останній вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення у цій справі.
А тому, вказала, є необхідним вжиття заходів забезпечення позову для охорони матеріально-правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій із боку Відповідач та третьої особи (дольового учасника будівництва), з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання можливого судового рішення про задоволення позову, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Вважає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими Позивачем позовними вимогами. Адже, зазначила, беручи до уваги предмет спірних правовідносин, а також положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", слід вважати, що забезпечення позову, шляхом: 
--- заборони відповідачу та третій особі у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на Квартиру, а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із заявами щодо реєстрації будь-якого речового права, у тому числі права приватної власності на Квартиру;
--- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (у тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо Квартири, 
як захід забезпечення позову та охорона матеріально-правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій із боку Відповідача та третьої особи, зокрема, у разі задоволення позовних вимог, є цілком виправданий. 

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року було частково задоволено заяву адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про забезпечення позову. Суд ухвалив:
--- заборонити будь-якій особі у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 з кадастровим номером 6510136300:29:002:0056, у відповідності до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року про коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир АДРЕСА_7 в одну квартиру на п`ятому поверсі, загальною площею 109,28кв.м;
--- ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею;
--- ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. 

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ч.ч.1, 2 ст.149, п.1 ч.1 ст.150, ч.3 ст.150 ЦПК України ЦПК України. 
Також, суд виходив з того, що 04.07.2017 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством "Будівельна компанія "Будмеханізація" укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 3.5/17-18-К. Позивачка звернулася до суду з цим позовом про внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на спірну квартиру. 
Також суд виходив з того, що наявні достатні підстав для забезпечення позову, враховуючи, що між сторонами існує спір щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 , а також, на думку суду, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Відтак, як вважав суд, заява підлягає частковому задоволенню, оскільки саме визначивши заборону будь-якій особі у будь-який спосіб вчиняти правочини щодо спірних майнових права дане забезпечення позову буде ефективним.

В апеляційній скарзі адвокат Горбунова Катерина Олександрівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, а саме:
--- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (у тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 з кадастровим номером 6510136300:29:002:0056, у відповідності до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року про коригування робочого проекту будівництва другої секції, другої черги житлового будинку на розі АДРЕСА_3 , в частині об`єднання двох квартир АДРЕСА_7 в одну квартиру на п`ятому поверсі, загальною площею 109,28кв.м. 
При цьому послалася на порушення судом норм процесуального права. 
Зокрема, вказала, що в ухвалі відсутнє не лише належне, а взагалі будь-яке мотивування, судження, правові висновки про те, чому заява Позивача про забезпечення позову задоволена лише частково.
Також зазначила, що судом не було враховано того, що Відповідач, який має дозвіл на виконання будівельних робіт, має реальну можливість оформити право власності на Квартиру, а також може вчиняти дії з відчуження майнових прав на квартири, які знаходяться в об`єкті незавершеного будівництва (в дев`ятиповерховому 62-квартирному житловому будинку в межах орендованої земельної ділянки по АДРЕСА_3 ), у тому числі і щодо Квартири, майнові права на яку придбано Позивачем.
Також вказала, що суд не звернув увагу на те, що ТОВ "ВКФ "Бінокс-Прім, ЛТД", як дольовий учасник, який має чинний дозвіл на будівництво та яким укладено договір оренди земельної ділянки, на якій ведеться будівництво, має можливість у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на Квартиру, майнові права на яку придбано Позивачем, а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права (у т.ч. права приватної власності) на Квартиру.
Також зазначила, суд не врахував того, що позивачем у цій справі обрано належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, а саме внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав. У той же час, вказала, у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Квартири, Відповідач та Третя особа, з високою вірогідністю можуть відчужити Квартиру, майнові права на яку належать Позивачу та щодо якої (Квартири) Позивачем у повному обсязі сплачено вартість майнових прав, наслідком чого буде повторне звернення Позивача до суду з віндикаційним позовом до діючого власника Квартири або майнових прав на Квартиру про витребування з незаконного володіння.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 08.04.2025 року о 08-40 годині, однак учасники, які до суду не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності. 

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом 
У справі встановлено таке.

Цей позов подано 20 лютого 2025 року (а.с.1-72 т.1 виділених матеріалів).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року провадження у справ за цим позовом було відкрито (а.с.287-289 т.1 виділених матеріалів). 

Вказана ухвала оприлюднена в ЄДРСР.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, яку суд першої інстанції задовольнив частково (а.с.1-17 т.2 виділених матеріалів). 

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

За ч.3 ст.150 вказаного Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення. 

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, апеляційний суд враховує, що оскільки спір між сторонами виник щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 (відповідно до Договору № 04 від 14 лютого 2018 року в частині об`єднання двох квартир в одну квартиру на п`ятому поверсі, загальною площею 109,28 кв.м),то ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на вказані квартири (квартиру) за заявою позивачки є законною і співмірною із заявленими вимогами, такою, що достатнім чином мотивована. 

Суд першої інстанції врахував вказані обставини та обґрунтовано звернув увагу на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд підставно заяву задовольнив частково, зазначивши, що заборона будь-якій особі у будь-який спосіб вчиняти правочини щодо спірних майнових права буде ефективним видом забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в даному випадку заборона вчиняти певні дії фактично є обмеженням права власності (в частині права розпорядження майном), яке закріплене Конституцією України, але забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення з точки зору відносин сторін у цій справі полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Також апеляційний суд враховує й те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду.

Таким чином, оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. 

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом того, що і відповідач, який має дозвіл на виконання будівельних робіт, і третя особа, як дольовий учасник, який має чинний дозвіл на будівництво, мають можливість у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на Квартиру, майнові права на яку придбано позивачкою. 
При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що, як вже було зазначено, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на вказані квартири (квартиру) за заявою позивачки є законною і співмірною із заявленими вимогами.
Також підлягають відхиленню й посилання на неврахування судом того, що наслідком невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Квартири з високою вірогідністю може привести до відчуження Квартири, майнові права на яку належать позивачці, відповідачем та третьою особою. 
При цьому апеляційний суд виходить з того, що вид забезпечення позову, застосований судом першої інстанції, є співмірним із заявленими вимогами.
Як вважає апеляційний суд, в даному випадку є недоцільним застосування одночасно двох видів забезпечення позову, які просить застосувати позивачка (заборона відповідачу та третій особі у будь-який спосіб розпоряджатись тощо майновими правами на Квартиру, а також заборона державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Квартири), оскільки вони по суті мають тотожний зміст. На думку суду апеляційної інстанції застосований захід забезпечення позову унеможливить подальшу зміну власника спірного об`єкта до закінчення розгляду справи, що, у свою чергу, відповідає меті забезпечення позову. Тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в застосуванні іншого заходу забезпечення позову, а саме такого як заборона державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Квартири. 
Крім того, як такі, що не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали та не впливають на правильність вирішеного судом питання, підлягають відхилення інші доводи апеляційної скарги. 

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

       Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повної постанови – 08 квітня 2025 року. 

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                          В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                 О.В. Кутурланова
                        
                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  І.В. Склярська