ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1314/25 Справа № 199/2356/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 квітня 2025 року                                                        м. Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Бобровського А.І. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
       за участю:
       особи, яка притягається до 
       адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
       захисника Бобровського А.І.

В С Т А Н О В И В:
       Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
       При обставинах, встановлених місцевим судом, 16.02.2025 року приблизно о 00-10 годин, за адресою: м. Дніпро, вул. Івана Нечуя-Левицького, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2114е0 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
       В апеляційній скарзі адвокат просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення процедури огляду, оскільки ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в медичному закладі, однак через урологічне захворювання, - баланопостит, уретрит, що є причиною затримки сечовипускання, останній протягом трьох годин в медичному закладі не міг здати біологічний матеріал у виді сечі. На підтвердження наявності урологічного захворювання стороною захисту долучені медичні документи датовані 17 лютим 2025 року, при цьому звертається увага на тому, що звернення до медичного закладу вже після складання протоколу будь-яким чином не спростовує факт наявності відповідного захворювання у ОСОБА_1 .
       Пояснення лікаря, під час допиту в суді першої інстанції вважає непереконливими, оскільки останній не дотримався вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, та не запропонував взяття інших біологічних матеріалів, окрім сечі, при цьому лікарем не конкретизовано якими саме нормативними документами визначено, що для встановлення стану наркотичного сп`яніння використається лише сеча. 
       Звертає увагу, що за встановлених судом фактичних обставин в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки він після зупинки транспортного засобу виконав усі вимоги співробітників поліції та проїхав до медичного закладу, однак через фізичні вади здоров`я не міг здати біологічний матеріал.
       Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав, зазначивши про відсутність у ОСОБА_1 умислу на відмову від проходження огляду, зазначивши, що останній з фізіологічних особливостей не міг здати біологічний матеріал, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
       З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
       Вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№248379, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та від проходження огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України; рапортом співробітника поліції про те, що під час патрулювання в комендантську годину було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2114е0 д.н.з. НОМЕР_1 , під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, де у закладі останній від проходження огляду відмовився; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння № 625 від 16 лютого 2025 року, яким констатовано, що ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку не проходив, що узгоджується з показами лікаря ОСОБА_2 , який будучи допитаним в суді першої інстанції зазначив, що задля проведення лабораторного дослідження на стан наркотичного сп`яніння було необхідно здати біологічний матеріал у виді сечі, однак ОСОБА_1 від здачі матеріалу відмовився, на пропозиції щодо рясного пиття води теж, крім того лікарем зазначено, що останнім не повідомлялось про будь-які фізичні вади чи хвороби, через які останній не міг здійснити свої фізіологічні потреби. 
Згідно відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції на останньому зафіксовані події, які стались 16 лютого 2025 року, а саме зупинку транспортного засобу ВАЗ 2114е0 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та виявлення у водія автомобіля ознак наркотичного сп`яніння. 
На відео об`єктивно відедображнені події та процесуальна поведінка учасників в медичному закладі, де ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду та необхідність здати для цього біологічних матеріал у виді сечі на, що останній без аргументації причин щодо стану здоров`я протягом трьох годин утримувався від здачі матеріалу, пропозиції лікаря щодо пиття води не виконував, чим порушив п. 2.5 ПДР. 
З відео видно, що на неодноразові повідомлення поліцейського про те, що протягом двох годин останній повинен пройти огляд, та у разі не здачі біологічного матеріалу це буде оцінюватись, як пасивна відмова від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відмовився та зазначив, що не має фізіологічної потреби у здачі аналізу та відповідно проходженні огляду.         Після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, співробітники поліції роз`яснили наслідки такої відмови та повідомили про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній не заперечував. 
       Зважається також на те, що ОСОБА_1 у медичному закладі не повідомляв про будь-які захворювання, через вади чи побічні наслідки яких він не міг здати біологічний матеріал, а тому позицію захисту в цій частині слід оцінити критично, так як фактично за медичною допомогою та діагностування урогенітальної хвороби ОСОБА_1 звернувся вже після складання протоколу, при цьому медичні дані щодо наявності в нього скарг до подій 16 лютого 2025 року в матеріалах справи відсутні. 
Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду. 
Судом правильно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли відповідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.
Відеозапис є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ “Про Національну поліцію України”, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.
Звертається увага, що ОСОБА_1 не заперечує фактичні обставини, а саме факт його відмови від проходження огляду через фізіологічну непотребу, а апеляційні доводи зводяться до формального спростування окремих доказів по справі, з метою уникнення від адміністративної відповідальності. 
Слід зазначити, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія в закладі охорони здоров`я оскільки свідомо утримався від здачі біологічного матеріалу для проведення лабораторного долсідження, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , який про будь-які урогенітальні захворювання не повідомляв та відмовлявся пити воду, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Отже, будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП апеляційним судом, як і судом першої інстанції, які були б підставою для визнання результатів огляду недійсними, не встановлено.
За наведеного погоджуюсь з висновком місцевого судді, про те, що безпосереднього проведення огляду та лабораторного дослідження біологічного матеріалу проведено не було, через пасивну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, що відповідно є порушенням п. 2.5 ПДР. 
відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
       З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене  ОСОБА_1   правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Накладене на  ОСОБА_1   стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.        

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Бобровського А.І., - залишити без задоволення.
       Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                          О.М. Кононенко