КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2529/2025                                            
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            19 лютого 2025 року                                                                     м. Київ
                                                                                                                    Справа № 752/10669/24
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Мех В.Ю.
 
  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року, постановлену у складі судді Мазура Ю.Ю., про забезпечення доказів
  у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Садове товариство «Блакитна затока» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності,
встановив:
 
У травні 2024 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Садове товариство «Блакитна затока» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності.
У серпні 2024 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про забезпечення доказів, в якій просить витребувати від: приватного нотаріуса Семенової Ганни Володимирівни копії всіх документів, що стали підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (серія та номер: 1625, виданий 21.05.2021), а також копію самого договору купівлі-продажу; приватного нотаріуса Куц Сергія Миколайовича всі копії документів, що слугували підставою для передоручення (передоручення 05.08.2020 року від ОСОБА_5 (він мав доручення від ОСОБА_4 від 28.05.2014 року, р/н 2053 на розпорядження земельною ділянкою) на ОСОБА_6 (зареєстровано в реєстрі під № 2031), а також копію самого доручення від 28.05.2014 року та копію передоручення; Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації чи наявний запис про народження та смерть ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ); Державної податкової служби України наявну інформацію про офіційне працевлаштування ОСОБА_4 , а як наслідок про сплату ним податків, чи сплачував ОСОБА_4 земельний податок на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:191:0453 та чи сплачував ОСОБА_4 податок за продаж земельної ділянки - кадастровий номер 8000000000:90:191:0453, який відбувся 21.05.2021 року; Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області всі документи, що стали підставою для оформлення права власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:191:0453, зокрема ким та на підставі яких документів оформлювалось право власності (у разі якщо це відбувалось по довіреності, а не особисто ОСОБА_4 , та надати копію такої довіреності) з наданням копій всіх документів.
Заява обґрунтована тим, що з метою з`ясування всіх обставин купівлі продажу земельної ділянки № НОМЕР_2 кадастровий номер 8000000000:90:191:0453, за допомогою адвоката позивач звертався до нотаріусів та державних органів, що з`ясувати всі обставини укладання договору купівлі-продажу, однак, на сьогодні зазначеної інформації не отримано.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року, заяву про забезпечення доказів - задоволено. Витребувано від:
- приватного нотаріуса Семенової Ганни Володимирівни копії всіх документів, що стали підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (серія та номер: 1625, виданий 21.05.2021), а також копію самого договору купівлі-продажу;
- приватного нотаріуса Куц Сергія Миколайовича всі копії документів, що слугували підставою для передоручення (передоручення 05.08.2020 року від ОСОБА_5 (він мав доручення від ОСОБА_4 від 28.05.2014 року, р/н 2053 на розпорядження земельною ділянкою) на ОСОБА_6 (зареєстровано в реєстрі під № 2031), а також копію самого доручення від 28.05.2014 року та копію передоручення;
- Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації чи наявний запис про народження та смерть ОСОБА_4 ;
- Державної податкової служби України наявну інформацію про офіційне працевлаштування ОСОБА_4 , а як наслідок про сплату ним податків; чи сплачував ОСОБА_4 земельний податок на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:191:0453 та чи сплачував ОСОБА_4 податок за продаж земельної ділянки - кадастровий номер 8000000000:90:191:0453, який відбувся 21.05.2021 року;
- Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській всі документи, що стали підставою для оформлення права власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:191:0453, зокрема ким та на підставі яких документів оформлювалось право власності (у разі якщо це відбувалось по довіреності, а не особисто ОСОБА_4 , та надати копію такої довіреності) з наданням копій всіх документів.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2   звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Вказує, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, не надав доводів стосовно розгляду заяви про забезпечення доказів без повідомлення сторін, чим порушив постанову КАС від 27.02.2019 року у справі №756/15213/18,  де зазначено, що у випадку не подання заявником обґрунтованого клопотання про забезпечення доказів без повідомлення інших осіб, таке клопотання повинно бути розглянуте судом у судовому засіданні з повідомленням осіб, які можуть набути статус учасників справи. Вважає це процесуальним порушенням права відповідача на участь у судовому засіданні, яке гарантовано п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України.
Також звертає увагу на те, що суд в оскаржуваній ухвалі не обґрунтував факт неможливості зібрати докази у позасудовому порядку (без звернення з заявою до суду), а тому це порушує принцип обґрунтованості, яке гарантоване ст. 129 Конституції України та ст. 263 ЦПК України.
А також вважає витребування документів з приватного нотаріуса необґрунтованим та передчасним, оскільки відповідно до п.1 розділу 2 «Порядку, умов і строків зберігання книг державної реєстрації актів цивільного стану, метричних книг у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та їх передачі до державних архівів» документи не можуть бути втрачені через обов`язок відповідних нотаріальних та державних органів їх зберігати протягом великого проміжку часу або, в разі втрати, повідомляти про їх втрату для подальшого їх розшуку. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін.
Вказує, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з дотриманням норм процесуального права, а саме здійснив розгляд заяви про забезпечення доказів без повідомлення сторін у відповідності до ст. 84 ЦПК України. 
Зазначає, що відповідні документи не були надані позивачу за особистими запитами до відповідних органів, що стало підставою для звернення до суду першої інстанції з відповідним клопотанням, для повного та всебічного розгляду справи по суті.
 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.
Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Задовольняючи заяву про забезпечення доказів суд виходив з підстав та предмету позову, а також те, що запитуванні відомості  та документи містять персональні дані, які позивач самостійно не може отримати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності. 
Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:191:0453 від 21.05.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Відновити становище, яке існувало до порушення права позивача шляхом скасування  реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:191:0453.
В заяві  про забезпечення доказів ОСОБА_3 посилається те, що з метою з`ясування всіх обставин купівлі продажу земельної ділянки № НОМЕР_2 кадастровий номер 8000000000:90:191:0453, за допомогою адвоката позивач звертався до нотаріусів та державних органів, що з`ясувати всі обставини укладання договору купівлі-продажу, однак, на сьогодні зазначеної інформації не отримано. Посилаючись на викладене, заявник просив витребувати документи для всебічного розгляду справи. 
 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 , 4 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.
 
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
 Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.
Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення питання забезпечення доказів, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи таку заяву, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 у позовній заяві просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:191:0453 від 21.05.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та скасувати  реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:191:0453.
 
 Таким чином, для правильного вирішення судом даного спору, необхідно встановити обставини укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та  обставини набуття права власності відповідачами на спірну земельну ділянку.
Разом з тим, позивач не був учасником оспорюваного ним договору купівлі-продажу, тому самостійно від нотаріуса чи державного реєстратора такі документи він отримати не може;  документи та інформація, які позивач просить витребувати, містять дані, зокрема, про відповідачів та про інших осіб, у зв`язку з чим, позивач не має права отримати необхідні відомості за власним бажанням у позасудовому порядку.
Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. 
Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу.
Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» визначено, що витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням.
Відповідно до п. 2 Розділу V Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Мінфіну від 29.09.2017 № 822, відомості з Державного реєстру використовуються контролюючими органами виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України та є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Відповідно до п. 9 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні - фізична особа має право на ознайомлення з конфіденційною інформацією в актових записах цивільного стану про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів за рішенням суду.
Таким чином, враховуючи, що у позивача існують об`єктивні труднощі у поданні до суду доказів на підтвердження його доводів, які в свою чергу, мають значення для правильного вирішення спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.
Колегія суддів ставиться критично до посилання відповідача на ненаведення заявником підстав того, що докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим, а також на ненадання заявником доказів на підтвердження вчинення ним дій щодо самостійного отримання доказів, оскільки документи та  відомості, які позивач просить витребувати в порядку забезпечення доказів, містять інформацію про інших осіб, та  можуть бути надані відповідними органами виключно за судовим рішенням.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки у даній категорії справ витребування доказів необхідне для правильного вирішення спору .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув заяву з порушенням процесуального порядку, оскільки така заява має розглядатись у судовому засіданні з викликом сторін, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі мотивовано підстави розгляду заяви без виклику сторін , а саме: суд розглядає заяву про забезпечення доказів без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів, як передбачено  п.п. 3 ч. 4 ст. 118 ЦПК України. 
Отже, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що  ухвала  Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.  
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення. 
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року про забезпечення доказів у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Садове товариство «Блакитна затока» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.