П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13284/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.                                  Дата і місце ухвалення: 22.01.2025р., м. Одеса     	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
          
В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не направлення військовослужбовця ОСОБА_1 до Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ для контрольного медичного обстеження та медичного огляду ВЛК, після отримання ним статусу інваліда 3-тьої групи, та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 направити позивача у встановленому порядку на контрольне обстеження та медичний огляд військово-лікарської комісії до Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ, після отримання ним статусу інваліда 3-тьої групи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримав захворювання, пов`язане  проходженням військової служби, обмежену придатність до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК. Згідно довідки МСЕК ОСОБА_1 встановлено інвалідність 3 групи. Однак, в порушення вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, станом на 28.04.2024р. військовою частиною НОМЕР_1 відносно позивача не вчинено дій щодо здійснення контрольного обстеження та медичного огляду на стан придатності його до військової служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, а також на не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 22.01.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову у повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги посилання військової частини НОМЕР_1 про неповернення ОСОБА_1 до військової частини без поважних причин. Судом залишено поза увагою наявність у позивача інвалідності 3-ї групи, що є підставою для звільнення  з військової служби відповідно до абз.2 п.п. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Позивач не з`явився до військової частини НОМЕР_1 подавши рапорт на звільнення, який був проігнорований відповідачем. 
Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції помилково розцінив статус позивача, як особи, яка самовільно залишила військову частину. ОСОБА_1 стверджує, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення він перебував у складі військової частини НОМЕР_2 , з якої звільнився за станом здоров`я, в той час як військова частина НОМЕР_1 не забезпечила позивачу можливості звільнитися, не надала направлення на медичний огляд та не прийняла рішення за поданими рапортами. 
Військова частина НОМЕР_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи та прийнято судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального права. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, з лютого 2022 року ОСОБА_1 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 23.07.2022р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно направлення військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2022р. №153 позивача направлено на медичний огляд ВЛК до ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» з метою визначення ступеню придатності його до військової служби за станом здоров`я.
Згідно довідки військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» від 30.12.2022р. №1-19/ЗСУ ОСОБА_1 має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 24 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. 
Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 09.10.2023р. №1461 на підставі ст.ст. 64-б, 23-б, 61-в, 39-в, 42-г, 13-г графи ІІ Розкладу хвороб, графи – ТДВ, ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби; непридатним до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення); придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах. 
Згідно довідки МСЕК №2 м.Одеса до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №949917 від 26.03.2024р. ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби.
Позивач, вважаючи, що військова частина НОМЕР_1 зобов`язана була направити його до Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ для контрольного медичного обстеження та медичного огляду ВЛК, після отримання ним статусу інваліда 3-тьої групи, звернувся до суду із цим позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що відповідачем, відповідно до рапорту начальника медичної служби батальйону, лейтенанта ОСОБА_2 , військовослужбовця ОСОБА_1 було направлено на ВЛК, після проходження якої позивач до військової частини НОМЕР_1 не з`явився. Тобто, ОСОБА_1 самовільно залишив частину. При цьому, суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 із заявами про направлення військовослужбовця ОСОБА_1 для контрольного медичного обстеження та медичного огляду ВЛК, після отримання ним статусу інваліда 3-тьої групи, або відмови у такому направленні, як і повідомлення відповідача про отримання військовослужбовцем 3-ї групи інвалідності, враховуючи самовільне залишення ним частини. А відтак, за висновками суду, позивачем не доведено порушення його прав та інтересів військовою частиною, які підлягають захисту в судовому порядку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє станом на теперішній час.
Згідно ст.70 Основ законодавства України про охорону здоров`я військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначена Положенням  про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим  Наказом Міністра оборони України 14.08.2008р.  №402, яке поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно п.1.1 розділу I Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
У відповідності  до  положень пункту 6.1  розділу II Положення №402  направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим  Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Пунктом 6.4  Положення  №402 встановлено, що  у разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).
Згідно п.6.10 Положення №402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Відповідно до п.6.12 Положення №402 у разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби.
Як вже зазначалось, ОСОБА_1 з 23.07.2022р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , за направлення якої пройшов ВЛК та 09.10.2023р. військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 був визнаний обмежено придатним до військової служби. 
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1  бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення його до Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ для контрольного медичного обстеження та медичного огляду ВЛК, після отримання позивачем статусу інваліда 3-тьої групи.
Матеріалами справи підтверджено, що 3 група інвалідності встановлена ОСОБА_1 згідно довідки МСЕК №2 м.Одеса до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №949917 від 26.03.2024р. 
Поряд з цим, як вбачається зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.12.2024р. №358 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 18.03.2024р. №19-РС солдату ОСОБА_1 було призупинено військову службу з 22 березня 2024 року на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.12.2023р. №420023121550000114.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.12.2024р. №315 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив частину, визнано таким, що тимчасово прибув до військової частини НОМЕР_2 16.12.2024р. для проходження військової служби, з 17.12.2024р. ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення за каталогом продуктів харчування при військовій частині НОМЕР_5 .
З вказаного слідує, що у період з 22.03.2024р. по 16.12.2024р. війська служба позивача у військовій частині НОМЕР_1 була призупинена у встановленому законодавством порядку.
Статус особи з інвалідністю 3 групи ОСОБА_1 набув 26.03.2024р., тобто після прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 18.03.2024р. №19-РС про призупинення його військової служби.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції та не спростовано апелянтом, матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 про отримання ним 3-ї групи інвалідності та, у зв`язку з цим, про звернення із заявами про направлення для контрольного медичного обстеження та медичного огляду ВЛК.
Бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є саме пасивна поведінка відповідного суб`єкта, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та (або) іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності відповідача.
Варто зазначити, що починаючи з 17.12.2024р. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , наказом якої від 23.01.2025р. №23 солдата ОСОБА_1 звільнено у відставку на підставі наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України  (по особовому складу) від 16.01.2025р. №44-РС, відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Позивача направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Незважаючи на вказану обставину апелянт наполягає на задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 направити позивача у встановленому порядку на контрольне обстеження та медичний огляд військово-лікарської комісії до Національного військово-медичного клінічного центру ГВКГ, після отримання ним статусу інваліда 3-тьої групи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення від 22.01.2025р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
                                                           Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук