ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/14944/22  Номер провадження 22-ц/814/1882/25	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Ванда А.М.,
з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника – адвоката Панченко О.О., представника відповідача Москаленко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником- адвокатом Панченко Оленою Олександрівною, 
на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 жовтня 2023 року, постановлене суддею Блажко І.О. (повний текст складено 20 жовтня 2023 року), 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського фахового кооперативного коледжу про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, заборгованості за доплатами, заборгованості з надбавки, компенсації за відпустку, відшкодування моральної шкоди, 

в с т а н о в и в:
       У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, уточнивши вимоги заявою від 10.03.2023, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Полтавського фахового кооперативного коледжу від 31.03.2022 №5 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 », стягнувши з відповідача на її користь: 
-        заборгованість по доплаті за престижність педагогічної праці в розмірі 5% від тарифної ставки (посадового окладу) за період з 31.05.2018 по 31.08.2022 в сумі 10 023,75 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        заборгованість по доплаті за класне керівництво (керівництво академічною групою) в розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу) за період з 31.05.2018 по 31.08.2022 в сумі 29 357,27 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        заборгованість з надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати за період з 31.05.2018 по 31.08.2022 в сумі 60 142,56 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        матеріальну допомогу на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічної відпустки за 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 навчальні роки в сумі 20 813, 25 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        компенсацію за невикористану відпустку в кількості 21 день за 2017/2018 робочий рік, 21 день за 2018/2019 робочий рік, 21 день за 2021/2022 робочий рік в сумі 27 918,56 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        заробітну плату за період з 11.04.2022 по 31.08.2022 в розмірі 22 982,00 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.
       В обґрунтування підстав позову зазначає, що з 11.10.2017 працювала у Полтавському кооперативному коледжі Полтавської облспоживспілки. Зокрема, з 11.10.2017 до 31.05.2018 - на посаді лаборанта кабінету «Кухня-лабораторія», а з 31.05.2018 до 31.08.2022 - завідувачем лабораторії «Кухня-лабораторія».
       Із 10.03.2021 Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки перейменовано у Полтавський фаховий кооперативний коледж.
       31.08.2022 позивач звільнена з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності штату згідно частини першої статті 40 КЗпП України (наказ №44-К від 29.08.2022).
       01.09.2022 позивач подала до відповідача заяву з вимогою провести повний розрахунок із заробітної плати відповідно посади згідно з постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000, а також всі виплати за законом про скорочення.
       29.09.2022 позивач отримала від відповідача лист №224 від 20.09.2022 з додатком-довідкою №15 від 31.08.2022, яким її повідомлено, що посада завідувача «Кухні-лабораторії» не міститься у переліку посад педагогічних працівників, визначених пунктом 4.29 Статуту Полтавського фахового кооперативного коледжу. Штатними розписами Полтавського фахового коледжу (Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки) та посадовою інструкцією завідувача лабораторії «Кухня-лабораторія» за 2018-2022 роки посада віднесена до категорії «фахівці», а відтак не підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000. Довідкою №15 від 31.08.2022 відповідач на виконання статті 116 КЗпП України повідомив про належні суми при звільненні.
       21.11.2022 позивач отримала від відповідача копії розрахунково-платіжних відомостей працівника за період з травня 2018 року по серпень 2022 року, з яких вбачається, що за період з 31.05.2018 по 31.08.2022, позивач:
-        отримувала не повному обсязі доплату за класне керівництво в розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу) (починаючи з 2018/2019 навчального року, позивач як педагогічний працівник була класним керівником груп ГРС-21 та ГРС-31. Незважаючи на вимоги Закону України «Про вищу освіту» та Інструкції №102, відповідач проводив протягом 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 навчальних років доплату за класне керівництво не в повному обсязі);
-        не отримувала надбавку за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати (відповідно до атестаційного листа від 25 березня 2014 року станом на дату подання позову вона мала загальний педагогічної діяльності (роботи за спеціальністю) - 33 роки 6 місяців, за спеціальністю 30 років 3 місяці. Відповідно вже станом на 31 травня 2018 року стаж за спеціальністю складав 34 роки та 5 місяців. Таким чином, позивач мала право на отримання надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30 % щомісячно від заробітної плати);
-        не отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічної відпустки за 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 навчальні роки (посада, на якій працювала позивач, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000, віднесена до посад педагогічних працівників. Допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки зазначеним працівникам гарантована державою, подання заяви на її виплату не є обов`язковим. Посадові оклади окремих педагогічних працівників формуються з урахуванням підвищень. Тому, позивач вважала, що має право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням підвищених окладів);
-        не отримала при звільненні компенсацію за невикористану відпустку в кількості 21 день за 2017/2018 робочий рік, 21 день за 2018/2019 робочий рік, 21 день за 2021/2022 робочий рік;
-        не отримувала заробітну плату за період з 11.04.2022 по 31.08.2022 та доплати, передбачені законодавством. Так, 31.03.2022 позивач написала на ім`я керівника заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 01.04.2022 по 08.04.2022. Проте, 01.04.2022, відповідач, щоб не проводити оплату за виконану роботу, видав наказ про надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати до закінчення воєнного стану. Про існування вказаного наказу позивачу стало відомо лише 03.02.2023. Тому 11.04.2022 позивач вийшла на роботу, працювала віддалено в онлайн режимі, так як вона була матеріально відповідальною особою, їй необхідно було вести первинні бухгалтерські документи (накладні на прихід, обрахування рецептур, акти використання сировини, складання звіту). Позивач в онлайн режимі продовжувала працювати з групою ГРС-21 (контроль за відвідуванням онлайн занять, причини відсутності студентів, виховна робота, робота з батьками, своєчасна оплата за навчання, звіти успішності);
-        не отримувала доплату за престижність педагогічної праці в розмірі 5 % від тарифної ставки (посадового окладу) за період з 31.05.2018 по 31.08.2022, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №373 від 23.03.2011.
       Крім того діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн, оскільки позивач, пропрацювавши за спеціальністю як педагогічний працівник майже 39 років, фактично була залишена з квітня 2022 року без засобів до існування. Крім того, відповідач протягом всього часу перебування у трудових відносинах з позивачем не проводив належні по закону виплати як педагогічному працівнику, віднісши її посаду локальним нормативним актом до «фахівців» замість «педагогічного працівника», так ще із квітня 2022 року перестав виплачувати належну заробітну плату.
Із підстав викладеного, просить захистити порушене право згідно з заявленими позовними вимогами.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11.10.2023 позов адвоката Панченко О. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Полтавського фахового кооперативного коледжу про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, заборгованості за доплатами, заборгованості з надбавки, компенсації за відпустку, відшкодування моральної шкоди -задоволено частково.
       Змінено наказ Полтавського фахового кооперативного коледжу від 31 березня 2022 року №5 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 » з: надати Плюйко Катерині Савівні, завідувачці лабораторії «Кухні-лабораторія», відпустку без збереження заробітної плати протягом дії воєнного стану з 01 квітня 2022 року, на: надати Плюйко Катерині Савівні, завідувачці лабораторії «Кухні-лабораторія», відпустку без збереження заробітної плати з 01 квітня 2022 року по 08 квітня 2022 року.
       Стягнено з Полтавського фахового кооперативного коледжу на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 11 квітня 2022 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 22 982,00 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб.
       Відшкодовано Полтавському фаховому кооперативному коледжу на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. моральної шкоди.
       В іншій частині позову відмовлено.
       Стягнуто з Полтавського фахового кооперативного коледжу на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн., за правничу допомогу - 2 040,00 грн.
       Судові витрати в розмірі 2 066,00 грн. віднесено на користь держави.
       Рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог вмотивовано тим, що позивач 31.03.2022 написала на ім`я керівника відповідача заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 01.04.2022 по 08.04.2022. Проте, 31.03.2023 наказом відповідача надано ОСОБА_1 відпустку без збереження заробітної плати протягом дії воєнного стану з 01.04.2022. Таким чином, суд першої інстанції визнав наявними підстави для зміни наказу.
       Також районним судом враховано, що 11.04.2022, тобто після закінчення відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами, позивач вийшла на роботу та представники відповідача повідомили, що через військовий стан буде онлайн режим зв`язку. Крім того, позивач виходила на роботу, в тому числі для ознайомлення з наказом від 13.06.2022 №24-К «Про скорочення чисельності працівників та змін до штатного розкладу». В подальшому позивач працювала віддалено в онлайн режимі, так як вона була матеріально-відповідальною особою, їй необхідно було вести первинні бухгалтерські документи (накладні на прихід, обрахування рецептур, акти використання сировини, складання звіту). Позивач в онлайн режимі продовжувала працювати з групою ГРС-21 (контроль за відвідуванням онлайн занять, причини відсутності студентів, виховна робота, робота з батьком, своєчасна оплата за навчання, звіти успішності). Оскільки позивачу за період квітень-серпень 2022 року заробітна плата не нараховувалася та не виплачувалася, суд першої інстанції стягнув з відповідача заробітну плату за період з 11.04.2022 по 31.08.2022 у розмірі 22 982,14 грн. (4 875 (посадовий оклад) х 5).
       Із підстав викладеного, установивши, що діями відповідача у вигляді не виплати заробітної плати з 11.04.2022 по 31.08.2022 позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у моральних стражданнях внаслідок незаконних дій щодо позивача зі сторони відповідача, а саме не виплаті належних сум при звільненні, втраті через це нормальних життєвих зв`язків, враховуючи розмір заборгованості, тривалість порушення права на оплату праці, виходячи з принципу об`єктивності, засад розумності, справедливості та доцільності, суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди у сумі 1 000,00 грн.
       У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю порушеного права.
       Позивач, в інтересах якої діє представник - адвокат Панченко О.О., оскаржила указане судове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків районного суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
       Вважає, що районний суду дійшовши висновку, що посада відповідача «завідувач лабораторії «Кухня лабораторія», за посадовою інструкцією завідувача лабораторії Полтавського фахового кооперативного коледжу «Кухня лабораторія» віднесено до категорії «фахівці», залишив поза увагою, що у наданій відповідачем посадовій інструкції зазначена посада, на якій позивач не працювала - «завідувач «Кухня-лабораторія». Із підстав викладеного, припускає, що відповідач сфальсифікував посадову інструкцію, штатні розписи, навмисно прибравши слово «лабораторія». 
       Доводить, що посада, яку займала позивач з 31.05.2018, мала найменування «завідувач лабораторією «Кухня - лабораторія», що чітко вбачається з запису в трудовій книжці №30, особової картки ОСОБА_1 , наказу про звільнення, листа відповідача №224 від 20.09.2022, листа Управління Держпраці в Полтавській області від 07.11.2022 №ПЛ/3/675/ЗВ-22.
       Із підстав, раніше викладених у позовній заяві доводить, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 посада завідуючого лабораторії (кабінету) з основного напряму діяльності закладу освіти належить до посад педагогічних працівників, проте судом дана постанова не взята до уваги, що призвело до помилкових висновків суду про те, що позивач не виконувала педагогічних функцій.
       Наголошує, що будь-який заклад освіти не має повноважень визначати належність або неналежність тої чи іншої штатної посади до педагогічних працівників, оскільки наведене є компетенцією виключно Кабінету Міністрів України.
       Зазначає, що з 31.05.2018 позивач здійснювала класне керівництво, а з 2021 року - здійснювала керівництво академічною групою, а тому має право на доплату за класне керівництво у розмірі 20% ставки заробітної плати. Крім того, позивач має право на доплату за педагогічний стаж, оскільки надані відповідачем штатні розписи не можуть слугувати доказом того, що посада позивача не була віднесена до педагогічних працівників, так як в усіх наданих позивачем доказах (трудова книжка, накази відповідача, копія особової картки) зазначено, що вона працювала на посаді «Завідувач лабораторії «Кухня-лабораторія», що згідно вищезгаданої постанови Кабінету Міністрів України відновиться до посад педагогічних працівників.
       Звертає увагу на порушенні районним судом норм процесуального права, яке полягає у тому, що суд прийняв поданий зі спливом встановленого судом строку представником відповідача відзив на позовну заяву без клопотання про поновлення процесуального строку та не розглянув клопотання позивача про залишення відзиву без розгляду. Крім того, судом першої інстанції прийнято до розгляду та покладено в основу рішення в якості доказів штатний розпис станом на 2019, 2020, 2021 роки, які також були подані відповідачем з порушенням встановлених ЦПК строків.
       Відповідачем подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.
       Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником - адвокатом Панченко О.О., залишено без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11.10.2023 - залишено без змін.
       Постановою Верховного Суду від 05.02.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Панченко О.О., задоволено частково; постанову Полтавського апеляційного суду від 20.05.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського фахового кооперативного коледжу про стягнення заборгованості по доплаті за престижність педагогічної праці, класне керівництво (керівництво академічною групою), надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку - скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.03.2025 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
       03.03.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення представника позивача - адвоката Панченко О.О., у яких остання наполягала на задоволенні апеляційної скарги та просила стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останньої правничі витрати в сумі 8 150,00 грн. 
       У суді апеляційної інстанції позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на її задоволенні.
       Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити. 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 11 жовтня 2017 року по 31 серпня 2022 року ОСОБА_1 працювала у Полтавському фаховому кооперативному коледжі.
       10 березня 2021 року Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки перейменовано у Полтавський фаховий кооперативний коледж.
       Підпунктом 1.7 пункту 1 розділу 1 статуту Полтавського фахового кооперативного коледжу, затвердженого постановою правління Полтавської обласної спілки споживчих товариств від 03 березня 2021 року № 6, визначено організаційно правову форму коледжу як приватна організація (установа, заклад).
       Основним видом діяльності Полтавського фахового кооперативного коледжу є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти (підпункт 1.10 пункту 1 розділу 1 Статуту).
       З 31 травня 2018 року по 31 серпня 2022 року ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача лабораторії «Кухня-лабораторія».
       Відповідно до пункту 4.29 Статуту Полтавського фахового кооперативного коледжу основними посадами педагогічних працівників коледжу є: директор коледжу; заступник директора коледжу; завідувач відділенням; голова циклової комісії; викладач, старший викладач; методист; завідувач навчально-виробничої практики; керівник фізичного виховання; завідувач навчально-методичного кабінету, завідувач навчальної (навчально-виробничої) лабораторії, завідувач навчальної (навчально-виробничої) майстерні; майстер виробничого навчання; вихователь.
       Посадовою інструкцією Полтавського фахового кооперативного коледжу посаду завідувача лабораторії Полтавського фахового кооперативного коледжу «Кухня-лабораторія» віднесено до категорії «фахівці». Завідувач забезпечує роботу кабінету «Кухня-лабораторія», здійснює технічне забезпечення кабінету, його оформлення і переобладнання відповідно до паспорту, організовує придбання технічних засобів, забезпечує умови для проведення лабораторних занять та збереження матеріальних цінностей, обладнання, санітарний стан кабінету, створює безпечні умови праці в кабінеті для студентів та викладачів, тобто виконує адміністративно-господарські функції.
       31 березня 2022 року ОСОБА_1 подала директору Полтавського фахового кооперативного коледжу Делії О.В. заяву про надання відпустки з 01 квітня 2022 року по 08 квітня 2022 року без збереження заробітної плати за сімейними обставинами.
       31 березня 2023 року наказом №5 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 » Полтавського фахового кооперативного коледжу надано ОСОБА_1 , завідувачці лабораторії «Кухня-лабораторія», відпустку без збереження заробітної плати протягом дії воєнного стану з 01 квітня 2022 року.
       11 квітня 2022 року після закінчення відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами, ОСОБА_1 вийшла на роботу та представники Полтавського фахового кооперативного коледжу повідомили, що через військовий стан буде онлайн режим зв`язку. В подальшому позивач працювала віддалено в онлайн режимі, так як вона була матеріально-відповідальною особою, їй необхідно було вести первинні бухгалтерські документи (накладні на прихід, обрахування рецептур, акти використання сировини, складання звіту). ОСОБА_1 в онлайн режимі продовжувала працювати, з групою ГРС-21 (контроль за відвідуванням онлайн занять, причини відсутності студентів, виховна робота, робота з батьком, своєчасна оплата за навчання, звіти успішності).
       Згідно з розрахунково-платіжними відомостями працівника за період квітень-серпень 2022 року заробітна плата ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася.
       13 червня 2022 року наказом №24-К «Про скорочення чисельності працівників та змін до штатного розкладу» Полтавського фахового кооперативного коледжу, виключено з 01 вересня 2022 року із штатного розкладу посаду - завідувач лабораторії «Кухні-лабораторія» Полтавського фахового кооперативного коледжу. Попереджено ОСОБА_1 про скорочення даної штатної одиниці. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена 13 червня 2022 року.
       29 серпня 2022 року наказом №44-К «Про звільнення ОСОБА_1 » Полтавського фахового кооперативного коледжу, звільнено ОСОБА_1 , завідувачку лабораторії «Кухня-лабораторія» 31 серпня 2022 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, пункт 1 статті 40 КЗпП України. Бухгалтерії провести розрахунок при звільненні, у тому числі виплатити ОСОБА_1 : вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Компенсацію за 7 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки.
       Відповідно до листа Управління Держпраці у Полтавській області № ПЛ/3/675-ЗВ-22 від 07 листопада 2022 року, адресованого ОСОБА_1 , щодо можливих порушень законодавства про працю адміністрацією Полтавського фахового кооперативного коледжу в частині надання відпусток, надбавки за педагогічний стаж, допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам, в межах компетенції розглянуло та повідомляють, в тому числі: що адміністрацією Полтавського фахового кооперативного коледжу було надано інформацію, відповідно до якої коледж є закладом фахової передвищої освіти приватної форми власності. Спираючись на галузеве законодавство, зокрема на ст.32 Закону України «Про фахову передвищу освіту», директор повідомила, що структура закладу фахової передвищої освіти, що не є бюджетною установою, може визначитися установчими документами закладу без дотриманням вимог цієї статті. Коледж приватної форми власності має право утворювати структурні підрозділи та самостійно визначати їх функціональні призначення, зміст діяльності посадових осіб структурних підрозділів. У Статуті коледжу міститься вичерпний перелік навчальних структурних підрозділів, трудова діяльність в яких є педагогічною діяльністю та/або прирівняна до педагогічної діяльності. Також Статут коледжу містить вичерпний перелік посад педагогічних працівників. Відповідно посада завідувача лабораторії «Кухня-лабораторія» не є педагогічною.
       При постановленні рішення в оскаржуваній частині, районний суд виходив із того, що Полтавський фаховий кооперативний коледж є закладом фахової передвищої освіти приватної форми власності і згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про фахову передвищу освіту», структура закладу фахової передвищої освіти, статус і функції його структурних підрозділів визначаються установчими документами закладу фахової передвищої освіти та положеннями про відповідні структурні підрозділи. Структура закладу фахової передвищої освіти, що не є бюджетною установою, може визначатися установчими документами закладу без дотримання вимог цієї статті. Відповідно питання оплати праці найманих працівників навчального закладу вирішуються, в тому числі, на підставі чинних локальних нормативних актів, таких як колективний договір, Положення про оплату праці, тощо.
       При цьому посада завідувача лабораторії Полтавського фахового кооперативного коледжу «Кухня-лабораторія» відповідно до пункту 4.29 Статуту навчального закладу не відноситься до переліку посад педагогічних працівників, а відповідно до посадової інструкції завідувача лабораторії «Кухня-лабораторія» віднесена до категорії «фахівці». З урахуванням абзацу 1-3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» №963 від 14 червня 2000 року (зі змінами та доповненнями), визначальним елементом для посади педагогічного працівника є безпосереднє означення педагогічної функції у самій посаді працівника і відповідно, педагогічні функції мають бути відображені в посадовій інструкції конкретного педагогічного працівника. У Законі України «Про фахову передвищу освіту» та прийнятого з урахуванням положень Закону Статуті Полтавського фахового кооперативного коледжу до педагогічних працівників віднесено завідувача саме навчальної або навчально-виробничої лабораторії, що має визначатись положенням відповідного структурного підрозділу коледжу та посадовою інструкцією працівника. Проте, матеріали справи не містять доказів, що кабінет «Кухня-лабораторія» входить до структури Полтавського фахового кооперативного коледжу та задіяний у процесі підготовки кадрів з фаховою передвищою освітою, що є основним видом діяльності коледжу.
       Також суд вказав, що поняття «класне керівництво» відсутнє у Полтавському фаховому кооперативному коледжі, як вищому навчальному закладі передвищої фахової освіти, натомість існує поняття академічної групи. Тоді як саме поняття керівництва академічною групою не є формою виконання педагогічної діяльності або викладацьких функцій у будь-якому вигляді, а є лише формою організаційної комунікації працівника навчального закладу зі студентами, яка переважно здійснюється в позаурочний час. Наведене виключає підстави для віднесення посади позивача до педагогічних працівників, на які поширюються державні гарантії, передбачені статтею 57 Закону України «Про освіту».
       Посилання позивача на невиплату їй доплати за класне керівництво у розмірі 20% посадового окладу, районний суд відхилив як безпідставні та такі, що не відповідають положенням внутрішніх нормативних (локальних) актів Полтавського фахового кооперативного коледжу на момент виникнення спірних правовідносин. 
       Районний суд також визнав безпідставними позовні вимоги в частині обов`язку навчального закладу нарахувати та виплатити позивачу доплату за педагогічний стаж у розмірі 30% посадового окладу, вказавши, що у спірному періоді позивач не виконувала педагогічних функцій та не займала відповідної педагогічної посади, визначених внутрішніми (локальними) нормативними актами.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в частині, що переглядається, не погоджується з огляду на наступне.
       Стосовно дотримання норм процесуального права колегія суддів ураховує наступне
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини сьомої статті 178, частини першої статті 278 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. 
Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. 
Із матеріалів справи убачається, що відповідач отримав ухвалу суду та копію позовної заяви 24.01.2023, а тому строк для подачі відзиву на позов становив до 08.02.2023, але фактично такий процесуальний документ був поданий 22.03.2023./а.с.19, 36-53 т.1/
Клопотання про поновлення строку на надання відзиву відповідачем ініційовано не було, а тому за правилами частини шостої статті 127 ЦПК України відзив на позовну заяву підлягав залишенню без розгляду. 
Суд першої інстанції викладене помилково викладене залишив поза увагою чим допустив порушення вимог статей 83, 89, 95, 126-127, 222 ЦПК України, що, серед іншого, полягало у врахуванні доказів, таких як: штатний розпис станом на 2019, на 2020, на 2021 роки, поданих після вступних слів сторін, на стадії дослідження доказів.
При цьому колегія суддів ураховує доводи апеляційної скарги позивача, що відповідач до відзиву на позов не приєднував в якості доказів указані штатні розписи та не просив суд поновити строк на подачі таких доказів у порядку статті 222 ЦПК України. 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Викладені норми процесуального закону районний залишив поза увагою та врахував при постановленні рішення докази, подані із порушенням норм ЦПК України. 
Стосовно висновків суду першої інстанції, що посада на якій працювала позивач не відносилася до педагогічних посад, колегія суддів ураховує наступне. 
Позивачка ОСОБА_1 з 11.10.2017 працювала у Полтавському кооперативному коледжі Полтавської облспоживспілки, який 10.03.2021 перейменовано у Полтавський фаховий кооперативний коледж. 
Із 11.10.2017 до 31.05.2018 позивачка працювала на посаді лаборанта кабінету «Кухня – лабораторія», а із 31.05.2018 до 31.08.2022 - на посаді завідувача лабораторії «Кухня – лабораторія». 
Керуючись посадовою інструкцією Полтавського фахового кооперативного коледжу, суд першої інстанції дійшов висновку, що посада завідувача лабораторії Полтавського фахового кооперативного коледжу «Кухня лабораторія» віднесено до категорії «фахівці», що виключає застосування положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» №963 від 14.06.2000 (зі змінами та доповненнями). 
Проте, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо помилковості таких висновків, оскільки у матеріалах справи наявна посадова інструкція в якій зазначена посада на якій позивачка не працювала, що ставить під сумнів достовірність такого доказу. Натомість, посада, яку займала позивачка з 31.05.2018 мала найменування «завідувач лабораторією «Кухня – лабораторія», що підтверджується записом у трудовій книжці під №30, особовою карткою ОСОБА_1 , наказом №44-к від 29.08.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », листом відповідача №224 від 20.09.2022, листом Управління Держпраці в Полтавській області від 07.11.2022 №ПЛ/3/675/ЗВ-22. 
Так, матеріалами справи підтверджується, що посада, на якій працювала позивачка мала найменування «завідувача лабораторії «Кухня – лабораторія», а не «завідувач кабінету Полтавського коледжу «Кухня-лабораторія», як помилково зазначив суд першої інстанції.
Згідно із частиною третьою статті 2 Закону України «Про фахову передвищу освіту» визначено, що заклад фахової передвищої освіти має право самостійно ухвалювати рішення з будь яких питань у межах своєї автономії, визначеної законодавством та установчими документами, зокрема з питань, не врегульованих законодавством. 
Згідно з Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, посадою педагогічного працівника є завідувач: логопедичного пункту, інтернату при школі, заочного відділення школи, фільмотеки, навчально консультаційного пункту, відділення навчального закладу, навчально-методичного кабінету (лабораторії); завідувач, керівник виробничої (навчальної) практики, фізичного виховання, навчально-виробничої (навчальної) майстерні, відділу (лабораторії, кабінету, частини) з основного напряму діяльності, його заступник; завідувач освітнього центру державної установи «Школа супергероїв»; завідувач навчальної (педагогічної) частини закладів охорони здоров`я та соціального забезпечення; завідувач територіальних курсів цивільного захисту та безпеки життєдіяльності, його заступник.
Наведена постанова Кабінету Міністрів України має вищу юридичну силу, ніж Статут Полтавського фахового кооперативного коледжу та посадова інструкція. Таким чином, станом на 31.05.2018 посада завідувача лабораторії «Кухня – лабораторія» є посадою педагогічного працівника, що також знайшло своє підтвердження у листі Міністерства освіти України №1/3393-23.
Із огляду на викладене, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, посада завідуючого лабораторії (кабінету) з основного напряму діяльності закладу освіти належить до посад педагогічних працівників. 
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладене залишив поза увагою та помилково застосовував до спірних правовідносин вимоги ч.1 ст.59 Закону України №2745-VIII. 
Так, наведеною нормою Закону визначено, що основними посадами педагогічних працівників закладів фахової передвищої освіти є: 1) керівник (директор, начальник) закладу фахової передвищої освіти, керівник філії закладу фахової передвищої освіти, керівник структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти; 2) заступник керівника (заступник директора, заступник начальника) закладу фахової передвищої освіти, заступник керівника філії закладу фахової передвищої освіти, заступник керівника структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти, діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім процесом; 3) завідувач (начальник) відділення; 4) голова циклової комісії; 5) викладач, старший викладач; 6) методист; 7) завідувач навчально-виробничої практики; 8) керівник фізичного виховання; 9) завідувач навчально-методичного кабінету, завідувач навчальної (навчальновиробничої) лабораторії, завідувач навчальної (навчально-виробничої) майстерні; 10) майстер виробничого навчання; 11) вихователь. 
Такий перелік є вичерпним і посада позивача – завідувач лабораторії «Кухня - лабораторія» належить до посад педагогічних працівників. 
Крім того, згідно з п.п.3.2.2 Положення про організацію освітнього процесу в Полтавському кооперативному коледжі Полтавської облспоживспілки затвердженого 30.08.2018, лабораторні заняття це форма навчального заняття, при якому студент під керівництвом викладача особисто проводить натурні або імітаційні експерименти чи досліди з метою практичного підтвердження окремих теоретичних положень даної навчальної дисципліни, набуває практичних навичок роботи з лабораторним устаткуванням, обладнанням, обчислювальною технікою, вимірювальною температурою, методикою експериментальних досліджень у конкретній предметній галузі. Лабораторні заняття проводяться у спеціально обладнаних навчальних лабораторіях з використанням устаткуванням, пристосованого до умов навчального процесу. 
Таким чином, позивачка, працюючи на посаді завідувач лабораторії «Кухня – лабораторія» безпосередньо була задіяна в навчальному процесі студентів Полтавського кооперативного коледжу, а потім і Полтавського фахового кооперативного коледжу. 
Посилання відповідача, як на доказ, на Статут Полтавського фахового кооперативного коледжу, затверджений постановою правління Полтавської обласної спілки споживчих товариств №6 від 03.03.2021, колегія суддів відхиляє, оскільки на час роботи позивачки (31.05.2018-31.08.2022) це Статут не діяв, а тому його окремі положення, зокрема в редакції 2021 року, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Стосовно підставності стягнення заборгованості з доплати за класне керівництво в розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу), колегія суддів ураховує наступне 
Частина перша статті 2 Закону України «Про фахову передвищу освіту» визначає, що законодавство України про фахову передвищу освіту базується на Конституції України і складається із Закону України «Про освіту», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України. Якщо міжнародними договорами України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені національним законодавством, застосовуються правила міжнародних договорів України. 
Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про фахову передвищу освіту» структура закладу фахової передвищої освіти, статус і функції його структурних підрозділів визначаються установчими документами закладу фахової передвищої освіти та положеннями про відповідні структурні підрозділи. Структура закладу фахової передвищої освіти, що не є бюджетною установою, може визначатися установчими документами закладу без дотримання вимог цієї статті. 
Тобто, Полтавський фаховий кооперативний коледж мав право встановити самостійно структуру, а не умови оплати праці, всупереч вимогам чинного законодавства. 
Закон України «Про вищу освіту» визначає, що коледж — заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня молодшого спеціаліста проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність. Коледж також має право відповідно до ліцензії (ліцензій) забезпечувати здобуття профільної середньої, професійної (професійно-технічної) та/або фахової передвищої освіти. Статус коледжу отримує заклад освіти (структурний підрозділ закладу освіти), в якому ліцензований обсяг підготовки здобувачів вищої освіти ступеня бакалавра та/ або молодшого бакалавра становить не менше 30 відсотків загального ліцензованого обсягу. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 28 Закону «Про вищу освіту» від 01.07.2014 р. №1556- VII визначено, що коледж — це заклад вищої освіти (далі — ЗВО) або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність. Коледж також має право відповідно до ліцензії (ліцензій) забезпечувати здобуття профільної середньої, професійної (професійно-технічної) та/або фахової передвищої освіти. У кожній студентській групі ЗВО є класний керівник (куратор). 
Відповідно до абз. 4 п.36 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН від 15.04.93 р. №102 (далі — Інструкція № 102), викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) вишів I — II рівнів акредитації встановлюється доплата за класне керівництво в розмірі 20 % ставки заробітної плати (посадового окладу). 
При цьому відповідач не заперечує та визнає, що у редакції Колективного договору Полтавського фахового кооперативного коледжу за період: 2017-2019р.р. була передбачена доплата у розмірі 200,00 грн. з визначенням доплати «за класне керівництво» (розділ 3 п.3.2. Положення про оплату праці працівників Полтавського кооперативного коледжу Полтавської ООС).
Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що з 31.05.2018 ОСОБА_1 , яка здійснювала «класне керівництво», а з 2021 року – «керівництво академічною групою» повинна отримати доплату у розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу). 
Відповідач надає до суду копію наказу №49 від 01.04.2022 про увільнення від наставника академічної групи ГРС-2 Плюйко К.С., який не містить підпису останньої, а тому апеляційним судом до уваги не приймається. 
При цьому за час роботи в період канікул оплата праці педагогічних працівників та осіб із числа керівного, адміністративно-господарського та навчально-допоміжного персоналу, яким дозволяється вести викладацьку роботу або заняття з членами гуртків в тій же установі, провадиться з розрахунку заробітної плати, встановленої при тарифікації, що передувала початку канікул (пп. 71 - 88 Інструкції № 102). 
В той же час питання порядку нарахування та розмір доплати за класне керівництво в розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу) врегульовано Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН від 15.04.93 р. №102 і відповідач не мав право змінювати самостійно в сторону зменшення розмір доплати з 20% від посадового окладу до 200,00 грн. 
Згідно з частиною першою статті 57, частиною четвертою статті 61 Закону України №2145- VIII та статті 63 Закону №2745-VIII держава гарантує педагогічним та науковопедагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, надбавки за вислугу років, інших надбавок відповідно до рішень Кабінету Міністрів України та інші гарантії, визначені законодавством. Керівник закладу фахової передвищої освіти відповідно до законодавства, установчих документів та колективного договору встановлює розміри доплат, надбавок, матеріальної допомоги та заохочення педагогічних та інших працівників такого закладу. Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, визначає Закон України «Про оплату праці». 
У статті 13 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. 
Порядок виплати надбавки за вислугу років педагогічним і науково педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78 і поширюється на педагогічних та науково-педагогічних працівників, перелік посад яких затверджений вищезазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963. 
Із 01.01.2022 постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2021 №1391 «Деякі питання встановлення підвищень посадових окладів (ставок заробітної плати) та доплат за окремі види педагогічної діяльності у державних і комунальних закладах та установах освіти» передбачено у державних і комунальних закладах фахової передвищої освіти встановлення доплати за класне керівництво у розмірі 20 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати) викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних). 
Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що встановлення зазначеної доплати в закладах освіти передбачалося і постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 №1096 «Про встановлення розміру доплати за окремі види педагогічної діяльності», яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2021 №1391, а також Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 №102. Фінансування приватного закладу освіти здійснюється за рахунок власників. Створюючи приватний заклад освіти, засновник має брати зобов`язання щодо його утримання, забезпечення належних умов навчання, надання якісних освітніх послуг, організації медичного обслуговування, оплати праці працівників відповідно до законодавства. 
При визначенні умов оплати праці працівників у приватному закладі освіти засновник може встановлювати інші розміри посадових окладів, надбавок, доплат, та інших виплат, передбачених для аналогічних працівників закладів освіти бюджетної сфери, але не нижче встановлених законодавством норм. 
Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) власник або уповноважений ним орган має доводити до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадиться відрахування у випадках, передбачених законодавством. 
Згідно з п.36 Інструкції №102 вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів III рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво, тобто, що класне керівництво або керівництво групою (кураторство) може виконувати лише педагогічні працівники. 
Отже, виключно перебуваючи на педагогічній посаді позивачка мала право здійснювати керівництво групою (кураторство, наставництво).
Висновки районного суду щодо безпідставності стягнення заборгованості з доплати за педагогічний стаж у розмірі 30% посадового окладу, колегія суддів визнає помилковими, оскільки вони ґрунтуються на недопустимих доказах (штатні розписи), поданих із порушенням норм процесуального закону. При цьому, перелік посад, які віднесені до педагогічних працівників визначається не штатним розписом навчального закладу, а постановою Кабінету Міністрів України №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників».
Відповідно до статті 57 Закону України «Про освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, держава забезпечує педагогічним та науковопедагогічним працівникам, зокрема, виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків.
За змістом пунктів 1, 2 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78, педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти виплачуються надбавки за вислугу років щомісяця у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків і понад 20 років - 30 відсотків. 
До стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічних та науково-педагогічних працівників зараховується час роботи на посадах, передбачених переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963. 
Зі змісту атестаційного листа ОСОБА_1 від 25.03.2014 убачається, що станом на дану дату вона мала загальний педагогічної діяльності (роботи за спеціальністю) - 33 роки 6 місяців, за спеціальністю 30 років 3 місяці. 
Отже, станом на 31.05.2018 стаж за спеціальністю складав 34 роки та 5 місяців. Таким чином, ОСОБА_1 мала право на отримання надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати. 
В порушення вимог 9 ч.1 ст.57 Закону України «Про освіту» відповідач не здійснював виплату позивачці допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічних відпусток протягом 2018-2022 років в сумі 20813,25 грн. Також не проводив виплату доплати в розмірі 5% від тарифної ставки (посадового окладу). 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 57 Закону України «Про вищу освіту» науковопедагогічні, наукові та педагогічні працівники вищого навчального закладу всіх форм власності мають право на забезпечення створення відповідних умов праці, підвищення свого професійного рівня, організацію відпочинку та побуту, встановлених законодавством, нормативними актами вищого навчального закладу, умовами індивідуального трудового договору та колективного договору. 
Відповідно до статті 25 цьогоо Закону коледж - це вищий навчальний заклад другого рівня акредитації. Умови оплати праці педагогічних працівників усіх державних та комунальних вищих навчальних закладів І-II рівнів акредитації незалежно від відомчого підпорядкування визначені Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 №102 (далі - Інструкція). 
Відповідно до п. 63 Інструкції навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. Навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року. 
За змістом позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №559/321/16-ц, зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи вчителя і, як наслідок - відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог пункту 3 статті 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці. 
У пункті 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти від 15.04.1993 №102 зазначено, що навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року. 
Отже, відповідно до п.4 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти від 15.04.1993 №102 тарифікаційні списки затверджуються керівником закладу (за погодженням із профспілковим комітетом) не пізніше 5 вересня. 
Крім того, в п.64 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти від 15.04.1993 №102 визначено, що за години педагогічної роботи, виконаної понад встановлену норму, провадиться додаткова оплата відповідно до отримуваної ставки заробітної плати в одинарному розмірі. 
Викладене судом першої інстанції залишено поза увагою, як і положення Постанови КМУ від 31.01.2001 N78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту", яка чітко передбачена наступне: Затвердити Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, що додається. 
Дія зазначеного Порядку поширюється на працівників, які займають посади згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 N963 і на яких поширюються умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти. 
Відтак, слушними є доводи апеляційної скарги щодо суперечливої поведінки відповідача, який доводить, що позивач працювала на посаді, яка не відноситься до посади педагогічного працівника, в той же час надає до суду довідки, що два роки поспіль виплачував їй надбавку за вислугу років, надав їй право бути куратором групи (як педпрацівнику, бо особа, яка не є педпрацівником не може бути куратором групи), два роки поспіль надав відпустки як педпрацівнику (за 2019/2020 робочий рік та 2020\2021 робочий рік по 44 календарних дня - копії наказів в матеріалах справи) та робив доплату за педагогічний стаж та престижність педагогічної праці теж два роки поспіль.
Із огляду на викладене, установивши наявність порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, в частині, що переглядається скасуванню із постановленням нового рішення в частині стягнення заборгованості по доплаті за престижність педагогічної праці, класне керівництво (керівництво академічною групою), надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку. 
Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів ураховує наступне.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. 
       Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша – друга статті 133 ЦПК України).
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8150,00 грн. надано: договір про надання правничої допомоги №01-21/11/22 від 21.11.2022; акт виконаних робіт №1 від 07.12.2022 наданої правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги №01-21/11/22 від 21.11.2022; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом; квитанцію №0.0.2760906491.1 від 01.12.2022 на суму 2500,00 грн.; квитанцією 0.0.2764371089.1 від 05.12.2022 на суму 1500,00 грн., квитанцію №0.02795475927.1 від 27.12.2022 на суму 2000,00 грн.; квитанцію №0.0.2832900652.1 від 24.01.2023 на суму 2150,00 грн./а.с.223-230 т.1, а.с.72 т.2/. 
Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяв до суду складають 3 136,60 грн. (992,40+1073,60+1073,60)/а.с.26 т.1, а.с.74 т.2/. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції понесла витрати на правничу допомогу в сумі 8500,00 грн. та 4500,00 грн. (договір про надання правничої допомоги №01-30/01/23 від 30.10.2023, акт виконаних робіт №1 від 02.11.2023, рахунок №23 від 30.10.23; додатковий договір №1 від 26.02.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру №18 від 26.02.2025). 
Під час розгляду справи в суді касаційної інстанції позивач понесла витрати на правничу допомогу в сумі 6500,00 грн., що підтверджується доказами приєднаними до касаційно скарги: договором про надання правничої допомоги №01-20/05/24 від 20.05.2024, рахунком – фактурою №34/24 від 21.05.2024 та квитанцією про сплату гонорару 0.0.3893553393.1 від 10.06.2024 в сумі 6500,00 грн., актом виконаних робіт №1 від 11.06.2024. 
Отже, позивач станом на 28.02.2025 понесла витрати на правничу допомогу в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій в розмірі 27650,00 грн. Витрати на правничу допомогу судом першої інстанції стягнуто частково в сумі 2040,00 грн.
Із підстав викладеного, керуючись статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 2 063,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 610,00 грн.
       Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником- адвокатом Панченко Оленою Олександрівною, - задовольнити частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського фахового кооперативного коледжу про стягнення заборгованості по доплаті за престижність педагогічної праці, класне керівництво (керівництво академічною групою), надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Полтавського фахового кооперативного коледжу (ЄДРПОУ 01788094) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 148 255,39 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб, що складається із:
-        заборгованості по доплаті за престижність педагогічної праці в розмірі 5% від тарифної ставки (посадового окладу) за період з 31.05.2018 по 31.08.2022 в сумі 10 023,75 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        заборгованості по доплаті за класне керівництво (керівництво академічною групою) в розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу) за період з 31.05.2018 по 31.08.2022 в сумі 29 357,27 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        заборгованості з надбавки за педагогічний стаж в розмірі 30% щомісячно від заробітної плати за період з 31.05.2018 по 31.08.2022 в сумі 60 142,56 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        матеріальної допомоги на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічної відпустки за 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 навчальні роки в сумі 20 813, 25 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб;
-        компенсації за невикористану відпустку в кількості 21 день за 2017/2018 робочий рік, 21 день за 2018/2019 робочий рік, 21 день за 2021/2022 робочий рік в сумі 27 918,56 грн., з утриманням податків та обов`язкових платежів з доходів фізичних осіб.
       В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2023 року - залишити без змін.
       Стягнути з Полтавського фахового кооперативного коледжу (ЄДРПОУ 01788094) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 2 063,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 610,00 грн.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05.06.2025.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак