ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України
справа: 756/3780/24
провадження: 22-ц/819/233/25

22 квітня 2025 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий:           Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді:                       Базіль Л.В.,
Пузанова Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
В березні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами.
Позов мотивований тим, що 23 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №78734235, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 8 500,00грн. строком на 30 днів, які зобов`язалася повернути у погоджений сторонами строк та сплатили проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою 2,5 %. 
Договір позики був укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно –телекомунікаційної системи, із застосуванням відповідачем електронного підпису з викоистанням одноразового ідентифікатора згідно Закону України «Про електронну комерцію».
14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №14/06/21, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, визначених у відповідному реєстрі, у тому числі згідно реєстру №10 від 21 вересня 2023року перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , яка належним чином не виконувала зобов`язання за договором позики від 23 лютого 2023року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 30 900,00 грн., з яких: 8 500,00 грн- заборгованість за позикою; 22 400, 00 грн – заборгованість по процентах, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. 
Крім того, 20 березня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №09106-03/2023, відповідно до якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 1000,00грн., строком на 25 днів, зі сплатою позичальником процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,99%/день. Договір укладений в електронному виді.
12 червня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструмгруп» укладений договір факторингу №12062023, за яким кредитор в особі «Аванс кредит» відступив право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі на користь ТОВ «ФК «Інвеструм».
За договором факторингу №27122023-1 від 27 грудня 2023 року, ТОВ «Інвеструмгруп» відступило право вимоги до боржників ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у тому числі до ОСОБА_1 , яка належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором від 20 березня 2023року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 2691,50грн., з яких: 1000,00грн. - заборгованість за кредитом; 1691,50грн. – заборгованість по процентам, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь; вирішити питання розподілу судових витрат. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 грудня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договорами задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №78734235 від 23 лютого 2023 року у загальному розмірі 30900,00 грн., з яких 8500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 22 400,00грн. заборгованості за процентами та заборгованість за кредитним договором №09106-03/2023 від 20 березня 2023 року у загальному розмірі 2691,50грн., з яких 1000,00 грн. - заборгованість за кредитом та 1691,50грн. - заборгованості за процентами, всього 33591,50грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 3028,00 грн.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов договорів та наявності заборгованості за договорами, яка підлягає стягненню у заявленому товариством розмірі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2025 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 09 грудня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , пославшись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просила заочне рішення суду від 09 грудня 2024року скасувати та постановити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, щов ході розгляду справи суд першої інстанції в порушення вимог статті 188ЦПК України не розглянув питання правомірності об`єднання товариством в одній позовній заяві декілька вимог, не пов`язаних між собою підставою їх виникнення, а саме стягнення заборгованості за договором позики та за кредитним договором, що свідчить про порушення судом норм процесуального права та є підставою для відмови у задоволенні позову.
Скаржник стверджує, що нею не укладалися договори позики та кредиту в електронному виді, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», а надані у паперовому вигляді копії цих договорів не можна вважати належними та допустимими доказами на підтвердження підписання їх відповідачем, оскільки за цими копіями договорів неможливо ідентифікувати підписанта. 
Послалася на відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували наявну заборгованість за договорами та її розмір на підставі первинних документів, оформлених відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки наданий розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є лише одностороннім арифметичним розрахунком позивача. Товариством не надано доказів (платіжного доручення, квитанції) про перерахування відповідачу коштів за договорами. 
Зазначила, що нараховані позивачем проценти за договорами в загальному розмірі 24091,50грн. є несправедливими та завищеними у співвідношенні до тіла кредиту у загальному розмірі 9500,00грн., що створює дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживачу, який є слабкою стороною. Пославши на наведене, скаржник просила зменшити розмір процентів за договорами щонайменше до розміру заборгованості за кредитом в сумі 9500,00грн.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просилоскаргу залишити без задоволення, вказавши про законність та обґрунтованість заочного рішення суду від 09 грудня 2024року. Зокрема, товариство зазначило, що укладені між первісними кредиторами та ОСОБА_1 договори відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки саме у договорах оферти первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання позики/кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Саме відповідач ініціював укладення цих договорів, подавши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Кошти за договорами було направлено на платіжну картку позичальника, яку ОСОБА_1 зазначила у заявках. Правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022року, якою затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, яким визначено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинних документів та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Факт наявності між сторонами правовідносин, пов`язаних з наданням позики та кредиту, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передачі відповідачу коштів у визначеному розмірі підтверджуються відповідними договорами, правомірність яких відповідачем не оспорювалася.
Розгляд справи апеляційним судом
ідповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до положень частини першої статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
23 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір позики №78734235, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в розмірі 8500,00 грн., строк дії договору 30 днів, тобто до 25 березня 2023 року, зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 2,5% на день (пункти 2 - 2.3).
Пунктом 5 договору визначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, що передбачена ст.12 Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг»; до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщенні на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язання сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі. 
Пунктом 20 передбачено, що договір укладається у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно – телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ (пункт 22).
При укладені договору ОСОБА_1 зазначила свої персональні дані, у тому числі свій розрахунковий рахунок в банківській установі, на який слід перевести кошти НОМЕР_1 та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7sviwyub4K (а.с.6,7).
14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі ( а.с.9 -10).
Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21 вересня 2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 30 900,00 грн., з яких: 8500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 22 400,00 грн. заборгованість за процентами (а.с.14).
Згідно розрахунку заборгованості від 23 лютого 2024 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики від 23 лютого 2023року в загальному розмірі 30 900грн. (а.с.15).
20 березня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №09106-03/2023, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 1000,00грн., на строк 25 днів, тобто до 13 квітня 2023 року, зі сплатою процентів за користування коштами в розрахунку 1,99 % на добу ( пункти 1.1-1.3). 
Пунктом 1.7 договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом.
Перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно – правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу. 
Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства або в мобільному застосунку і формує особистий кабінет клієнта ( пункти 1.11 - 1.14).
При укладені договору ОСОБА_1 зазначила свої персональні дані, у тому числі свій розрахунковий рахунок в банківській установі, на який слід перевести кошти НОМЕР_1 та підписала договір електронним підписом W0439 (а.с.21-22).
Перед укладенням договору відповідач ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, що підтверджено проставлення ОСОБА_1 електронного підпису 20 березня 2023 року (а.с.24).
12 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм Груп» укладено договір факторингу №12062023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступало) ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм Груп» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі ( а.с.25-27).
27 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27122023-1, за яким позивач набув права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі, серед яких ОСОБА_1 , за якою обраховується заборгованість за договором в загальному розмірі 2691,50 грн., з яких: 1000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1691,50грн. - заборгованість за процентами (а.с.28-31).
Згідно розрахунку заборгованості від 29 лютого 2024 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №09106-03/2023 від 20 березня 2023року в загальному розмірі 2691,50 грн. (а.с.32).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Особливості укладання договорів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
У статті 3 Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – частина 12 статті 11 Закону.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 212 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до частини першої статті 513, статті 514 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини першої 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, серед яких змагальність сторін та диспозитивність.
Принцип змагальності закріплений в статті 12 ЦПК України, згідно приписів якої учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність цивільного судочинства).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши зібранні у справі докази та проаналізувавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що звернувшись до суду з позовом ТОВ «ФУ «Європейська агенція з повернення боргів» довела належними та допустимими доказами наявність у товариства права вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за укладеними відповідачем договором позики від 23 лютого 2023року та кредитним договором від 20 березня 2023року, підписаними відповідачем в електронному виді. На підтвердження укладення ОСОБА_1 означених договорів суду надано їх копії, з яких встановлено підписання договорів відповідачем шляхом проставлення електронного підпису із застосуванням позичальником одноразового ідентифікатора, який був відомий лише ОСОБА_1 , яка перед укладенням договору пройшла ідентифікацію та верифікацію особистих даних. Також суд визнає, що запозичені кошти були спрямовані на банківський рахунок НОМЕР_1 відповідача, зазначений ОСОБА_1 при укладені договорів. 
Заперечуючи факт укладення договорів позики та кредиту, не отримання коштів, відповідач не надала доказів на спростування зазначених обставин, щонайменше виписку з банківської установи про відкриті на її ім`я рахунки та рух коштів за рахунками протягом лютого-березня 2023року. З огляду на викладене колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги в зазначеній частині неприйнятними.
Разом із цим, суд частково погоджується з аргументами скаржника щодо неправильного визначення судом першої інстанції до стягнення розміру заборгованості за процентами з огляду на наступне.
Встановлені у справі обставини свідчать, що 23 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір позики №78734235, за яким відповідачу надавалася позика в розмірі 8500,00 грн., строк дії договору 30 днів, тобто до 25 березня 2023 року, зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 2,5% на день.
20 березня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №09106-03/2023, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 1000,00грн., строком на 25 днів, тобто до 13 квітня 2023 року, зі сплатою процентів за користування коштами з розрахунку 1,99 % на добу.
Отже, сторонами договорів погоджено строк дії договорів (кредитування) та розмір процентної ставки за користування наданими коштами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі  №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок про те, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ураховуючи наведене та проаналізувавши надані позивачем розрахунки заборгованості в частини визначення нарахування боргу відповідача зі сплати процентів за договорами (а.с.15, 32), колегія суддів констатує, що ці розрахунки слід визнати неприйнятними у зв`язку із відсутністю алгоритму проведених нарахувань та очевидною їх невідповідністю умовам договорів позики та кредиту.
Положення договорів про можливість нарахування кредитором процентів за користування наданими коштами поза межами строків дії договорів, до повного погашення заборгованості, слід вважати нікчемними (стаття 215 ЦК України).
Зваживши на строк дії договорів та погоджений сторонами розмір процентів, який підлягає сплаті позичальником, колегія суддів вважає, що за договором позики №78734235 від 23 лютого 2023року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати процентів у розмірі 6375,00грн. (8500,00грн. х 2,5% = 212,50грн./день х 30 днів);
за договором про надання споживчого кредиту №09106-03/2023 від 20 березня 2023року стягненню з відповідача підлягає заборгованість зі сплати процентів у розмірі 497,50грн. (1000,00грн. х 1,99% = 19,90грн./день х 25 днів), який погоджено сторонами в паспорті споживчого кредиту від 20 березня 2023року.
За наведених обставин заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 грудня 2024 року в порядку статті 376 ЦПК України підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутого з ОСОБА_1 розміру заборгованості за процентами з 22400,00грн. до 6375,00 грн. та з 1691,50грн. до 497,50грн. 
Аргументи апеляційної скарги про порушення позивачем порядку об`єднання різних позовних вимог в одній справі, як підстави для відмови у задоволенні позову, колегія суддів оцінює критично.
За положеннями статті 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.
Матеріали справи свідчать, що звернувшись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» фактично заявило вимоги, які обґрунтовувалися укладенням з відповідачем двох різних договорів, які не пов`язані між собою підставами виникнення та правовими наслідками. Разом із цим, оскільки до початку розгляду справи судом першої інстанції не вирішено питання про роз`єднання позовних вимог та у справі ухвалене судове рішення по суті пред`явлених вимог, за відсутності безумовних підстав, з якими процесуальний закон пов`язує обов`язковість скасування судового рішення суду першої інстанції (частина третя статті 376, статті 377, 378 ЦПК України), то наведена обставина не може слугувати підставами як для скасування судового рішення, так й для відмови у позові.
Щодо розподілу судових витрат
За частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно платіжної інструкції від 05 березня 2024року при зверненні до суду ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір в розмірі 3028,00грн., а ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплачений судовий збір в розмірі 4542,00грн., що підтверджено квитанцією від 14 лютого 2025року.
За результатами перегляду ухваленого судом першої інстанції заочного рішення від 09 грудня 2024року, апеляційний суд дійшов висновку про його зміну шляхом зменшення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь товариства та погодився з частиною заявлених товариством вимог, що становить 49% від ціни позову.
За загальним правилом, встановленим частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, на відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в суді першої інстанції стягненню з ОСОБА_1 підлягає 1483,72грн. (3028,00грн. х 49%), а стягненню з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь відповідача у зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги 2316,42грн. (4542,00грн. х 51%). 
Ураховуючи приписи частини десятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести взаємозалік судових витрат та стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1  належні до сплати судові витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 832,70грн., що становлять різницю між визначеними до стягнення з кожної із сторін витратами (2316,42грн. – 1483,72грн). 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 грудня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за процентами за договором позики №78734235 від 23 лютого 2023 року з 22 400,00грн. до 6375,00 грн.; за кредитним договором №09106-03/2023 від 20 березня 2023 року з 1691,50грн. до 497,50грн., виклавши резолютивну частину судового рішення в наступній редакції :
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №78734235 від 23 лютого 2023 року у загальному розмірі 14875,00 грн., з яких 8500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 6375,00грн. - заборгованість за процентами та заборгованість за кредитним договором №09106-03/2023 від 20 березня 2023 року у загальному розмірі 1497,50грн., з яких 1000,00 грн. - заборгованість за кредитом та 497,50грн. - заборгованості за процентами, всього 16372,50грн. 
Заочне рішення в частини стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судових витрат в розмірі 3028,00 грн., скасувати.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 832,70грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль 

Л.В. Пузанова