ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 квітня 2025 року                                                                 м. Кропивницький
справа № 404/5650/23
провадження № 22-ц/4809/622/25 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи:
заявник – Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,
стягувач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2024 року у складі головуючого судді Павелко І. Л.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних заяви і ухвали суду першої інстанції.
У грудні 2024 року Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ДП «Схід ГЗК») звернулось до суду із заявою, в якій просило визнати виконавчий лист №404/5650/23 від 20.08.2024 виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, як такий, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «СхідГЗК» про стягнення заробітної плати.
Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну в розмірі 31 204,65 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 82 312,86 грн.
Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 2 147,20 грн.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 03 травня 2024 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року задоволено частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року в частині частково задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині розподілу судових витрат змінено.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000 грн.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави 1 202 грн судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 945 грн 20 коп судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» 1 417 грн 80 коп судового збору.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
З метою виконання судових рішень, ОСОБА_1 , на підставі виконавчого листа №404/5650/23 звернувся до Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), де останнім 26.07.2023 була винесена постанова про відкриття провадження за номером АСВП №75642807.
Під час виконання рішення суду ДП «СхідГЗК» з`ясувало, що до моменту видачі виконавчого листа та прийняття судового рішення ДП «СхідГЗК» 30.08.2023 добровільно сплатило ОСОБА_1 31 204,65 грн заборгованості із заробітної плати, що підтверджується платіжною інструкцією №9419 від 30.08.2023, зарплатною/платіжною відомістю №123 від 30.08.2023.
Отже станом на день подачі заяви у ДП «СхідГЗК» відсутня заборгованість перед ОСОБА_1 відносно нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі        31 204,65 грн.
14.11.2024 ДП «Схід ГЗК» звернулось до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про закриття виконавчого провадження, але листом від 18.11.2024 № 40007 начальник відділу примусового виконання рішень Світлана Гуленко повідомила, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.
Заявник вказує, що з викладених обставин чітко вбачається, що боржником повністю погашено борг ще до судового рішення та до відкриття виконавчого провадження відносно нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 31 204,65 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2024 року визнано виконавчий лист №404/5650/23 від 20.08.2024 виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31 204,65 грн, як такий, що не підлягає виконанню.
Задовольняючи вимоги заяви суд першої інстанції встановив, що Державне підприємство «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» надало докази, що підтверджують сплату ДП «СхідГЗК» заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, або ж до моменту отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження.
Встановивши, що боржником повністю погашено борг ще до судового рішення та до відкриття виконавчого провадження відносно нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 31204,65грн суд вважав наявними підстави для визнання виконавчого листа №404/5650/23 від 20.08.2024 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. 
ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2024 року та ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви.
В обгрунтування мотивів апеляційної скарги зазначає, що не був повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, такими діями суд першої інстанції порушив право учасника справи про участь в судовому засіданні та можливість надати додаткові докази і пояснення.
Вказує, що суд не звернув уваги на те, що про існування обставин, на які посилається заявник у заяві, йому було достеменно відомо ще на час розгляду справи в суді першої інстанції. Більш того, ДП «Схід ГЗК» не зазначило про це в своїй апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Апелянт стверджує, що подаючи докази на стадії примусового виконання рішення суду, відповідач фактично намагається змінити рішення, яке вже набрало законної сили.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
       Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника апелянта – адвоката Кузнєцова О. В., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви.
       Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.
Представник ДП «Схід ГЗК»  в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України (а.с.140).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями частини статті 432 ЦПК України суд розглядає заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. 
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25 - 26 березня 2011 року).
Згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст.6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалою суду першої інстанції у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).
З матеріалів справи встановлено, що 04 грудня 2024 року представник ДП «СхідГЗК» звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа №404/5650/23 від 20.08.2024 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, таким, що не підлягає виконанню (а.с.93-112).
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04 грудня 2024 року визначено головуючого суддю у цій справі (а.с.58).
З протоколу від 12 грудня 2024 року, складеного секретарем судового засідання, встановлено, що фіксація судового засідання на технічний засіб не здійснювалась, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу (а.с.114).
В оскаржуваній ухвалі від 12 грудня 2024 року зазначено, що учасники процесу налженим чином повідомлялися про час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили (а.с.115).
Однак в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення учасників справи про призначення заяви до розгляду на 12 грудня 2024 року, зокрема судові повістки чи зворотні повідомлення про вручення судових повісток. 
Суд першої інстанції, не повідомивши, зокрема ОСОБА_1 належним чином про час і місце розгляду заяви, фактично позбавив його права на участь в судовому засіданні, надання доказів та заперечень проти поданої заяви. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.
Зазначене призвело до порушення норм процесуального права, що в силу вимог вимог п. 3 ч. 3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.
Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції вважав доведеним, щоДержавне підприємство «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» надало докази, які підтверджують сплату ДП «СхідГЗК» заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, або ж до моменту отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками місцевого суду та вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ДП «СхідГЗК» з огляду на таке.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.
Згідно матеріалів цивільної справи ОСОБА_1 в липні 2023 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог просив стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 31 204 грн 65 коп та компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку за останні шість місяців в розмірі 83 593 грн 90 коп.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «СхідГЗК» про стягнення заробітної плати.
Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну в розмірі 31 204,65 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 82 312,86 грн.
Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 2 147,20 грн.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 03 травня 2024 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року задоволено частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2023 року в частині частково задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині розподілу судових витрат змінено.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000 грн.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави 1 202 грн судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 945 грн 20 коп судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» 1 417 грн 80 коп судового збору.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
З метою виконання цих судових рішень ОСОБА_1 подав до Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) виконавчий лист №404/5650/23, за яким 26.07.2023 була винесена постанова про відкриття провадження        за номером АСВП №75642807.
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа №404/5650/23 від 20.08.2024 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-забагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, таким, що не підлягає виконанню, ДП «СхідГЗК» вказувало, що заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 31 204, 65 грн перед ОСОБА_1 відсутня, оскільки ще до моменту прийняття судом рішення та отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження, 30 серпня 2023 року була сплачена ОСОБА_1 добровільно.
На підтвердження вказаних доводів до заяви було долучено платіжну інструкцію №9419 від 30 серпня 2023 року, з якої встановлено, що 30 серпня 2023 року платник ДП «СхідГЗК» перерахувало 330 806, 20 грн отримувачу Шахті Інгульській ДП «СхідГЗК» (а.с.106).
Згідно зарплатної відомості №123 від 30 серпня 2023 року Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» перерахувало зокрема ОСОБА_1 на його картковий рахунок № НОМЕР_1 – 31 204, 65 грн (а.с.106 зворот).
02 жовтня 2024 року за вих. №109 ДП «СхідГЗК» видано довідку ОСОБА_1 в якій зазначено, що заборгованість станом на 02 жовтня 2024 року погашена згідно платіжної відомості №123 від 30 серпня 2023 року в сумі 31 204, 65 грн (а.с.107 зворот).
14 листопада 2024 року представник ДП «СхідГЗК» звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування зазначив, що до моменту видачі виконавчого листа ДП «СхідГЗК» 30 серпня 2023 року добровільно сплатило ОСОБА_1 31 204, 65 грн. Таким чином, станом на 02 жовтня 2024 року заборгованість ДП «СхідГЗК» перед ОСОБА_1 відносно нарахованої, але не виплаченої заробітної плати відсутня (а.с.108).
Листом від 18.11.2024 № 40007 начальник відділу примусового виконання рішень Світлана Гуленко повідомила заявника, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження (а.с.109).
Апеляційним судом встановлено, що за час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанцій Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» не повідомило суд про виплату 30 серпня 2023 року ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі та не надало відповідних доказів.
Крім того, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у цій справі, ДП «СхідГЗК» не посилавлось на відсутність заборгованості перед позивачем щодо не виплаченої заробітної плати у сумі 31 204, 65 грн.
Таким чином, подаючи нові докази на стадії виконання судового рішення, ДП «СхідГЗК» фактично намагається змінити зміст рішення суду, яке набрало законної сили.
Обставини, на які посилається заявник, в розумінні ст. 432 ЦПК України не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа №404/5650/23 від 20 серпня 2024 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання виконавчого листа №404/5650/23 від 20 серпня 2024 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 605, 60 грн.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2024 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання виконавчого листа №404/5650/23 від 20 серпня 2024 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/5650/23 в частині про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» не виплаченої заробітної плати в розмірі 31204,65 грн, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 605, 60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 17.04.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник