ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/24404/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),   суддів:  Щербака А.А., Шлай А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Тулянцева І.В.) в адміністративній справі №160/24404/24 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
09.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 046050021470 від 19 липня 2024 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком за Списком №1 згідно ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на підставі заяви про призначення пенсії № 502 від 11.07.2024;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №0400-010307-8/165124 від 12.08.2024, щодо відмови у зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періоду роботи ОСОБА_1 з 02.11.2020 по 24.05.2024 на посаді медичної сестри палатної відділення № 1 в КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” КМР”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи ОСОБА_1 з 02.11.2020 по 24.05.2024 на посаді медичної сестри палатної відділення № 1 в КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” КМР ”;
- призначити з 11 травня 2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. “а” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, на підставі заяви про призначення пенсії № 502 від 11.07.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про незгоду з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку – 50 років, а також не здійснення зарахування періоду її  роботи з 02.11.2020 р. по 24.05.2024 р. в КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” до страхового стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Вважає, що вказане рішення пенсійного фонду не ґрунтується на нормах законодавства.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позов задоволено.
Відповідачем – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача, а спірне рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах прийнято у відповідності до норм законодавства. Крім того,  зобов`язання здійснити зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 60 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 02.11.2020 по 24.05.2024 на посаді медичної сестри палатної відділення № 1 в КНП «Криворізька інфекційна лікарня № 1» є передчасними та не підлягає задоволенню. Також скаржник зазначає, що позивачка бажає призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а не пенсію за вислугу років як працівнику сфери охорони здоров`я, а тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволені.
Інші учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скарг.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст.  311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить  наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11.07.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, надавши при цьому усі необхідні документи для підтвердження пільгового стажу.
У зв`язку з впровадженням принципу екстериторіальності її заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №046050021470 від 19.07.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року.
Рішення мотивоване тим, що пенсійний вік, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список № 1), становить 50 років. Вік заявниці 45 років 2 місяці 1 день. Необхідний страховий стаж, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114  Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список № 1), становить 20 років. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список №1), становить 7 років 6 місяців. Страховий стаж особи становить 27 років 1 місяць 14 днів. Пільговий стаж за Списком № 1 - 9 років. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано: періоди роботи з 19.08.2019 по 06.09.2019, оскільки наявна перерва у проведенні атестації робочих місць. Отже, відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список № 1), в зв`язку з недосягненням пенсійного віку (50 років).
02.08.2024 представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом щодо не зарахування періоду роботи з 02.11.2020 р. по 24.05.2024 р. в КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” до страхового стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 
12.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №0400-010307-8/165124 повідомило про те, що ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що робота, зокрема, у інфекційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію. Отже період пільгової роботи з 02.11.2020 по 24.05.2024  зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі. Страховий стаж, зарахований по 31.03.2024, склав 36 років 11 місяців 21 день, у тому числі робота за Списком №1 – 9 років 3 місяці 0 днів.
Не погоджуючись з відмовою відповідачів у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та не зарахуванням періоду роботи з 02.11.2020 по 24.05.2024 до страхового стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції  задовольняючи позов дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції не підлягає з наступних підстав.
Позивачка оскаржуючи рішення пенсійного органу зазначає про його необґрунтованість, а також вказує про  протиправне нездійснення зарахування до її страхового стажу період роботи з 02.11.2020 по 24.05.2024 у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 60 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.
Отже спірним у справі є правомірність рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачці за відсутності досягнення пенсійного віку, а також можливість здійснити зарахування періоду роботи позивачки з 02.11.2020  по 24.05.2024 до страхового стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі.
Щодо твердження пенсійного органу про  недосягнення позивачкою пенсійного віку.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".
За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; 
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, – за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п.2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Враховуючи вищезазначене, та відсутність заперечень пенсійного органу про наявність у позивачки необхідного пільгового стажу, висновки суду першої інстанції щодо помилковості тверджень пенсійного органу про недосягнення позивачкою пенсійного віку, є правильними.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу період роботи позивачки з 02.11.2020 по 24.05.2024 на посаді медичної сестри палатної відділення № 1 в КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” КМР ” в подвійному розмірі, суд зазначає наступне.
01 січня 2004 р. набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частиною 4 статті 24 якого визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 р. застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До моменту ухвалення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійні відносини регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 р. у справі № 160/14078/22 вказано про наявність підстав для зарахування у подвійному розмірі періодів роботи до стажу у відповідності до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" після 01 січня 2004р.
Як свідчать матеріали справи, відповідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 в спірний період, а саме з 02.11.2020 по теперішній час працює в Комунальному некомерційному підприємстві “Криворізька інфекційна лікарня №1” Криворізької міської ради на посаді сестри медичної палатної відділення №1 (підстава: наказ №104 від 30.10.2020).
Відповідно до довідки № 18 від 24.05.2024, виданої КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” Криворізької міської ради зазначено, що позивач з 02.11.2020 працює у Комунальному некомерційному підприємстві “Криворізька інфекційна лікарня №1” Криворізької міської ради на посаді сестри медичної палатної відділення №1.
Отже, під час розгляду справи встановлено, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я.
Дані обставини свідчать про правильно зроблений судом першої інстанції висновок щодо протиправного не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивачки за Списком №1 періодів її роботи з  02.11.2020 по 24.05.2024 на посаді медичної сестри палатної відділення № 1 в КНП “Криворізька інфекційна лікарня №1” КМР ” в подвійному розмірі  відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII .
Стосовно доводів скаржника про те, що позивачка бажає призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а не пенсію за вислугу років як працівнику сфери охорони здоров`я, тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі, то вони не ґрунтуються на нормах законодавства, а приписи ст. 60 Закону №1788-XII не містять застережень про їх застосування виключно при призначенні пенсії за вислугу років.
З огляду на зазначене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
З урахуванням викладеного колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну  скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в адміністративній справі №160/24404/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення (14.05.2025) та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 14.05.2025р.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай