ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4244/25 Справа № 175/1701/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації — обласної військової адміністрації, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року у складі судді Озерянської Ж.М. у цивільній справі № 175/1701/20 за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи — Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” про витребування земельних ділянок, скасування державної реєстрації, –
ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся через суд з позовною заявою, пред`явленою до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , визначивши третіми особами ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ДСГП “Ліси України”, на предмет:
- витребування від ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0528 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0452 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882782512214);
- витребування від ОСОБА_4 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0532 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0451 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882862312214);
- витребування від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,06 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0459 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882801112214);
- витребування від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,059 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0450 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882820812214);
- витребування від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0326 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0456 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882975112214);
- витребування від ОСОБА_4 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0333 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0455 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882913312214);
- витребування від ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0415 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0454 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882952812214);
- витребування від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0426 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0453 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882936112214);         - скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0452 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882782512214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48039326 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32634106 від 31 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,528 га з кадастровим номером 1221455400:01:012-0452 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882782512214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48001579 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32599169 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0451 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882862312214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48614417 від 11 вересня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №33163060 від 09 вересня 2019 р.);
- скасувати державну реєстрацію права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0451 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 18822862312214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48002765 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32600508 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,532 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012-0451 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0449 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882801112214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48036833 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32631857 від 31 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0449 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882801112214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48002012 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32599481 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012-0449 у Державному земельному кадастрі. Скасування державну реєстрацію права власності проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0450 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882820812214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48039212 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32633993 від 31 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0450 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882820812214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48002431 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32599807 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012-0450 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0456 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882975112214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48037455 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32632304 від 31 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0456 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882975112214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48005279 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32602575 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012-0456 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0455 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882913312214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48622897 від 11 вересня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №33170868 від 09 вересня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0455 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882913312214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48004094 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32601398 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012-0455 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0454 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна- 1882952812214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48039434 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32634197 від 31 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0454 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882952812214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48004870 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32602194 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012-0454 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0453 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна — 1882936112214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48036157 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32631081 від 31 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012-0453 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1882936112214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48004554 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32601849 від 25 липня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,0426 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0453 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1852495812237, на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47525090 від 26 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32158011 від 25 червня 2019 р.);
- скасування державну реєстрацію права власності проведену за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1852495812237, на підставі рішення державного реєстратора Єрмолай Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47360971 від 14 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32005827 від 11 червня 2019 р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,225 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 у Державному земельному кадастрі. Скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1852515912214, на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47527772 від 26 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №32160496 від 25 червня 2019 р);
- скасування державної реєстрації права власності проведену за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446, на підставі рішення державного реєстратора Єрмолай Р.В про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47361440 від 14 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1852515912214, (номер запису про право власності №32006205 від 11 червня 2019р.);
- скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446 у Державному земельному кадастрі, обґрунтовуючи це неправомірністю набуття відповідачами права власності на спірні земельні ділянка, які відносяться до земельних ділянок лісогосподарського призначення за межами населеного пункту, загальною площею 0,375 га, що розташовані на території Обухівської селищної ради Дніпровського району, на підставі підроблених документів, що порушило майнові права держави. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровської області, ДСГП «Ліси України» про витребування земельних ділянок, скасування державної реєстрації, - відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем (а.с. 78-83 Том ІV).
Рішення суду мотивовано тим, що, хоча вимоги позивача, заявлені на підставі ст. 387,388 ЦК України, і є ефективним способом захисту, однак, такі вимоги позивача є передчасними, враховуючи, що в рамках порушеної 30 серпня 2019 року кримінального провадження №12019040440001168 проведені слідчі дії, за результатами яких спірні земельні ділянки визнано речовими доказами, а ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року на спірні земельні ділянки накладено арешт. Наразі за зазначеним кримінальним провадженням скеровано обвинувальний акт до суду за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України та станом на момент розгляду справи кримінальна справа не розглянута.
29 червня 2022 року прокурором прийнято рішення про виділення з матеріалів досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 серпня 2019 року за № 12019040440001168, в окреме провадження матеріали досудового розслідування за № 12022041440000326 за фактом вчинення підозрюваною ОСОБА_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.
30 червня 2022 року, у зв`язку з тим, що підозрювана переховувалася від органу досудового розслідування, досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 червня 2022 року за № 12022041440000326 - зупинено. 
З урахуванням того, що спірні земельні ділянки було визнано речовими доказами у кримінальних провадженнях та на них накладено арешт в порядку ст. 170 КПК України, а остаточне рішення у кримінальних провадженнях прийнято не було, тому ці питання мають вирішуватись в рамках прийнятого остаточного рішення у кримінальних справах, адже збереження речових доказів регламентується ст. 100 КПК України та забезпечує виконання мети арешту цих об`єктів. Враховуючи, що законодавством не передбачено такого механізму захисту прав особи як усунення перешкод у користуванні майном, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження до його розгляду судом, тому в рамках цієї цивільної справи такі вимоги позивача задоволенню не підлягають. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка О.А. в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації — обласної військової адміністрації подав апеляційну скаргу (а.с. 85-93 Том ІV), посилаючись при цьому на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відсутність всебічного та повного дослідження матеріалів справи. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Разом з цим зазначив, що суд першої інстанції не врахував того, що процесуальне законодавство не забороняє використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. У цій справі докази, зібрані в межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, враховуючи, що такі докази доводять як фактичні обставини, так і не суперечать правовому обґрунтуванню вимог. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінку доказам, долученим до позовної заяви та безпідставно ототожнено поняття судового захисту у кримінальному провадженні та цивільному процесі. Суд першої інстанції не врахував, що вирок у кримінальному провадженні жодним чином не призведе до поновлення порушених інтересів держави та не забезпечить повернення власнику земельної ділянки, яка вибула з його володіння поза його волею.
У березні 2025 року ОСОБА_4 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, через свого представника — адвоката Кулікову Г.Д. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Зазначив, що він, як добросовісний набувач, не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущених в рамках процедур, спеціально призначених на запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус суперечить приписам ст. 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Крім того, наголошує, що на час укладання договору купівлі-продажу від 25 липня 218 року було запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож, добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попереднього переходу майна (а.с.121-124 Том ІV).
У квітні 2025 року ОСОБА_4 через свого представника в системі “Електронний суд” подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що строк позовної давності зі звернення до суду з вимогами про витребування майна сплив, що є окремо підставою для відмови у задоволенні позову.
Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзивів на апеляційну скаргу не подавали, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.
       Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено такого механізму захисту прав особи як усунення перешкод у користуванні майном, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження до його розгляду судом, а витребування такого арештованого майна на цій стадії розгляду кримінального провадження судом суперечить процедурі, встановленій КПК України.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що розпорядження спірними земельними ділянками належить до повноважень Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка на теперішній час є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
       СВ Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019040440001168 від 30 серпня 2019 року за фактом шахрайського заволодіння, на підставі підроблених документів, земельною ділянкою державної форми власності, площею 0,375 га, що розташована в кварталі НОМЕР_1 виділ НОМЕР_2 Обухівського лісництва на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вказана земельна ділянка є предметом спору даного позову.
       Під час досудового розслідування встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0445, державним реєстратором Єрмолай Р.В., Чаплинська сільська рада Петриківського району, Дніпропетровська область, 11 червня 2019 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1221455400:01:012:0445, площею 0,225 га за ОСОБА_1 на підставі рішення Обухівської селищної ради №23 від 16 серпня 1995 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1852495812237, номер запису про право власності 32005827).
       Також, встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0446, державним реєстратором Єрмолай Р.В., Чаплинська сільська рада Петриківського району, Дніпропетровська область, 11 червня 2019 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1221455400:01:012:0446, площею 0,15 га за ОСОБА_1 на підставі рішення Обухівської селищної ради №23 від 16 серпня 1995 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1852515912214, номер запису про право власності 32006205).
       До матеріалів реєстраційних справ на вказані земельні ділянки долучено скановані копії рішення Кіровської селищної ради народних депутатів №23 від 16 серпня 1995 року, витяги з даного Рішення, видані виконкомом Обухівської селищної ради 15 лютого 2017 року та архівним відділом Дніпровської районної державної адміністрації.
       Разом з тим, відповідно до листа Обухівської селищної ради Дніпровського району №959 від 11 грудня 2019 року, витяг із рішення №23 від 16 серпня 1995 року виданий виконкомом Обухівської селищної ради 15 лютого 2017 року про передачу земельних ділянок у приватну власність за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,3750 га ОСОБА_1 не видавався, також, дозволів на розробку проекту відведення земельних ділянок, що знаходяться в прибережно-захисній смузі АДРЕСА_2 , селищна рада ОСОБА_1 не приймала, адреса не присвоювалась.
       Відповідно до листа архівного відділу Дніпровської районної державної адміністрації, архівний відділ не надавав архівний витяг з рішення Кіровської селищної ради народних депутатів від 16 серпня 1995 року №23 про передачу земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 , у приватну власність ОСОБА_1 , оскільки таке рішення відсутнє в архівному відділі. Протокол засідання виконкому Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області та рішення до нього від 16 серпня 1995 року на державне зберігання до архівного відділу не передавалися відповідно до описів справ Кіровської селищної ради за 1987-1997 роки.
       Заявляючи позовні вимоги, позивач стверджує, що право приватної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0445, 1221455400:01:012:0446 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі підроблених документів, як то, рішення Кіровської селищної ради народних депутатів №23 від 16 серпня 1995 року, витяг із рішення №23 від 16 серпня 1995 року, виданий виконкомом Обухівської селищної ради 15 лютого 2017 року, архівний витяг з рішення Кіровської селищної ради народних депутатів №23 від 16 серпня 1995 року, виданий архівним відділом Дніпровської районної державної адміністрації.
       Відповідно до листа Дніпропетровської обласної державної адміністрації №13-475/0/139-20 від 03 березня 2020 року розпорядження щодо передачі у власність громадян земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0445, 1221455400:01:012:0446 не приймались.
       Крім того, відповідно до інформації ДП «Дніпровське лісове господарство» №01-05/33 від 29 січня 2020 року спірні земельні ділянки, розташовані в кварталі НОМЕР_1 виділ НОМЕР_2 Обухівського лісництва, а у відповідності до матеріалів лісовпорядкування, належать до земель лісогосподарського призначення. Земельні ділянки у приватну власність не надавались, вилучення та зміна цільового призначення не проводилась.
       Передача земельних ділянок лісогосподарського призначення у приватну власність фізичним особам для ведення особистого підсобного господарства та догляду за будинком на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів не відповідала б діючому законодавству на 16 серпня 1995 року (ст. ст. 6, 16, 42 ЛК України, ст. ст. 2, 4, 17, 31, 76, 77 ЗК України) та чинному законодавству станом на 11 червня 2019 року, тобто, на момент проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки за ОСОБА_1 (ст. ст. 7, 8, 27 ЛК України, ст. ст. 19, 20, 21, 55, 56, 57 ЗК України).
       Позивач наголошує, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0445, 1221455400:01:012:0446, в порушення ст. ст. 116, 122 ЗК України зареєстровано за ОСОБА_1 за відсутності рішення уповноваженого органу на розпорядження землею державної власності, на підставі підроблених документів. Земельна ділянка вибула з державної власності за відсутності волі власника, органу уповноваженого на розпорядження землею державної власності Дніпропетровської обласної державної адміністрації. ОСОБА_1 не набула законних прав щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0445 1221455400:01:012:0446. 
       Також судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладені договори купівлі-продажу №1201, №1200 земельних ділянок з кадастровим номерами 1221455400:01:012:0445, 1221455400:01:012:0446.
       Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформацією відділу у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 здійснено поділ земельної ділянки площею 0,225 га кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 на земельні ділянки: площею 0,0532 га, 1221455400:01:012:0450 площею 0,059 гa, 1221455400:01:012:0449 площею 0,06 га.
       Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформацією відділу у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 здійснено поділ земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер 1221455400:01:012:0446 на земельні ділянки: 1221455400:01:012:0456 площею 0,0326 га, 1221455400:01:012:0455 площею 0,0333 гa, 1221455400:01:012:0454 площею 0,0426 га, 1221455400:01:012:0453 площею 0,0415 га.
       Відомості про поділ земельних ділянок з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0445, 1221455400:01:012:0446 внесено 25 липня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васеніним Ю.В.
       Підставою для поділу зазначено довідку Обухівської селищної ради Дніпровського району №329 від 26 червня 2019 року.
       Разом з тим, відповідно до листів Обухівської селищної ради Дніпровського району, довідка №329 від 26 червня 2019 року про присвоєння адреси земельним ділянкам ОСОБА_2 не видавалась.
       Однак, на підставі договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужено земельні ділянки на користь інших осіб та укладено з ОСОБА_3 31 липня 2019 року договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0452 площею 0,0528 гa, договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0454 площею 0,0415 га, який на теперішній час є власником цих земельних ділянок. 
       31 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:04549 площею 0,06 га; договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0450 площею 0,059 га; договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0456 площею 0,0326 га; договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0453 площею 0,0426 га, яка на теперішній час є власником зазначених земельних ділянок.
       09 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0451 площею 0,0532 га, договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0455 площею 0,0333 га, який на теперішній час є власником цих земельних ділянок.
Згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 30 серпня 2019 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження №12019040440001168 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 190 КК України, тобто за фактом шахрайського заволодіння, на підставі підроблених документів, земельною ділянкою державної форми власності, площею 0,375 га.
       В рамках кримінального провадження №12019040440001168 від 30 серпня 2019 року були проведені слідчі дії, за результатами яких спірні земельні ділянки визнано речовими доказами, а ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року на земельні ділянки з кадастровими номерами 122455400:01:012:0452, 1221455400:01:012:0451, 1221455400:01:012:0450, 1221455400:01:012:0449, 1221455400:01:012:0456, 1221455400:01:012:0455, 1221455400:01:012:0454, 1221455400:01:012:0453 було накладено арешт.
       Наразі за кримінальним провадженням №12019040440001168 від 30 серпня 2019 року до суду було скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України та станом на дату винесення рішення розгляд кримінального провадження не завершений.
       Судом першої інстанції також встановлено, що 29 червня 2022 року прокурором прийнято рішення про виділення з матеріалів досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 серпня 2019 року за № 12019040440001168, в окреме провадження матеріали досудового розслідування за № 12022041440000326 за фактом вчинення підозрюваною ОСОБА_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, а 30 червня 2022 року у зв`язку з тим, що підозрювана переховувалася від органу досудового розслідування, досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 червня 2022 року за № 12022041440000326 - зупинено.
       З`ясовуючи характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, суд першої інстанції зазначив, що оскільки спірні земельні ділянки визнано речовими доказами у рамках кримінального провадження №12019040440001168 від 30 серпня 2019 року, на них було накладено арешт та остаточне рішення у кримінальному провадженні прийнято не було, то позовні вимоги прокурора є передчасними та такими, що мають вирішуватися в рамках прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. 
       Наведене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №203/3726/20 (провадження №61-9331св22).
Також враховано позицію Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №200/14342/18 (провадження №14-45цс21) в якій зазначено, що зберігання речових доказів є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, й умовою дотримання прав на майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, і на яке слідчий суддя наклав арешт. Таке зберігання регламентується, зокрема, статтею 100 КПК України та має забезпечити як подальше цільове використання відповідних об`єктів, виконання завдання та досягнення мети арешту цих об`єктів.
       Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження (пункт перший частини шостої статті 100 КПК України).
       За змістом частини дванадцятої статті 100 КПК України у порядку цивільного судочинства слід вирішувати спір про належність речей, що підлягають поверненню, а не про усунення перешкод у користуванні майном, переданим на відповідальне зберігання у межах кримінального провадження.
       Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №203/3726/20 (провадження №61-9331св22), у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі №752/5281/20 (провадження №61-1371сво23).
       За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
       Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
       Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
       Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
       Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
       Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
       Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
       Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
       Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).
       Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
       З аналізу змісту наведеного правила випливає, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-54цс17).
       За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
       Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2016 року у справі № 1522/25684/12).
       Колегія суддів наголошує, що підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 388 ЦКУкраїни, є встановлення судом можливості витребувати майно у набувача, незалежно від заперечення про те, що він є добросовісним. Такою умовою є, поряд з іншим, доведення факту вибуття майна з володіння власника чи володіння особи, якій він передав майно, поза їхньої волі.
       Однак, судом першої інстанції встановлено, що чинним законодавством не передбачено такого механізму захисту прав особи як усунення перешкод у користуванні майном, яке визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження до його розгляду судом, а можливість витребування майна у набувача за таких обставин відсутня, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
       Суд першої інстанції, врахувавши наведені висновки Верховного Суду, вірно дійшов висновку, з чим повністю погоджується і колегія суддів, що спірні земельні ділянки визнано речовими доказами у рамках кримінального провадження №12019040440001168 від 30 серпня 2019 року, на них було накладено арешт в порядку КПК України, остаточне рішення у кримінальному провадженні прийнято не було та позовні вимоги прокурора є передчасними і мають вирішуватися в рамках прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, що є підставою для відмови в задоволенні цієї позовної заяви.
       Доводи апеляційної скарги про те, що відомості, які містяться у зазначеному кримінальному провадженні, є належними доказами у даній справі, які доводять незаконне вибуття спірних земельних ділянок у приватну власність відповідачів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не ґрунтуються як на усталеній судовій практиці, так і на вимогах цивільного та кримінального процесуального закону, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для вирішення цієї справи в межах цивільного процесу, оскільки передбачений інший порядок вирішення питання в рамках кримінального провадження, яке не розглянуто судом, з чим повністю погоджується і колегія суддів, та що не спростовано скаржником при розгляді його апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з`ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для відмови у задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
       Разом з тим, належить наголосити, що Верховний Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. 
Скаржник не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

       Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації — обласної військової адміністрації — залишити без задоволення.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року —  залишити без змін.
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “23” квітня 2025 року.
Повний текст постанови складено “30” квітня 2025 року. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова
                                                                                
                                                                                Т.П. Красвітна