Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 р. 	Справа № 520/32419/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі № 520/32419/24
за позовом              ОСОБА_1  
до             Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова                    
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (далі – відповідач, Харківське КЕУ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління щодо подання клопотання до виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про виключення з числа службового квартири АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом;
- зобов`язати Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління, квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є військовослужбовцем, відповідно до витягу з послужного списку має вислугу більше 20 років військової служби. Отримав посвідчення учасника бойових дій. Позивач перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні в загальній черзі з 23.11.2005, в першочерговій черзі з 30.09.2016 №99 складом родини 4 особи, проживають в службовій квартирі, що підтверджується довідкою Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 25.10.2024 №583/5505, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 8/1/1115, витягом з протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2024. Проте, до теперішнього часу постійного житла не отримав. Оскільки службова квартира призначена для тимчасового проживання і її службовий статус значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним законодавством житлових прав та наявністю права на отримання житлового приміщення для постійного проживання, позивач звернувся до Харківського КЕУ з проханням подати клопотання до Харківської міської ради про виключення квартири з числа службових. Проте, довідкою Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 23.09.2024 №583/4818 повідомлено позивача, що рішенням заступника Міністра оборони України №2551/з/5 від 04.11.2022 року та рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол №142 від 16.11.2022 року, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загнули (померли) або пропали безвісти. Вказана бездіяльність стала підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 адміністративний позов  задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління щодо подання клопотання до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири АДРЕСА_2 , для забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом.
Зобов`язано Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири АДРЕСА_2 , для забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Апелянт зазначає, що згідно вимог пункту 3 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018, дотримання яких є обов`язковими відповідно до п. 10 розділу 7 цієї ж інструкції - Для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Пунктом 4 Розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, встановлено, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла). Тільки на підставі отриманих документів відповідач готує список. Зазначає, що сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі №520/32419/24 - залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час, має понад 20 років календарної вислуги років, що підтверджується витягом з послужного списку (а.с. 19).
Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради видано позивачу ордер на житлове приміщення №15460 від 06.02.2024 на право заняття жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).
Згідно Витягів з реєстру територіальної громади позивач разом з членами своєї родини (4 особи) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10 - 13).
Витягом з протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2024 підтверджено, що житловою комісією військової частини вирішено надати постійне житло шляхом виключення з числа «службового» житлового приміщення, яке він займає, за адресою: АДРЕСА_3 (2-х кімнатна житлова площа 29,4 м2), перебуває на квартирному обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов в загальної черзі з 23.11.2005 р. Службове житло (ордер №15460 від 06.02.2024 р.) було розподілено згідно протоколу засідання ЖК в/ч НОМЕР_1 №11 від 27.10.2023 р. (а.с. 22).
Згідно довідки Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 25.10.2024 №583/5505, позивач разом з членами родини (склад родини - 4 особи) перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні в загальній черзі з 23.11.2005 за №141, в першочерговій черзі з 30.09.2016 №99 (а.с. 15).
Позивач звернувся до Харківського КЕУ з проханням подати клопотання до Харківської міської ради про виключення квартири з числа службових.
Проте, довідкою Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 23.09.2024 №583/4818 повідомлено позивача, що рішенням заступника Міністра оборони України №2551/з/5 від 04.11.2022 року та рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол №142 від 16.11.2022 року, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загнули (померли) або пропали безвісти (а.с. 21).
Вважаючи протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації.
За змістом статті 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" № 181 (в подальшому – Закон № 181), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ст. 2 Закону № 181, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 181, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Відповідно до ч. 1 п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (в подальшому - Порядок), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно із ч. 3 п. 3 Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.
Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.
Відповідно до ч. 2 п. 11 Порядку, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Згідно із п. 22 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Відповідно до п. 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 (в подальшому - Інструкція), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району встановленим порядком.
Отже, на час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену п. 10 Інструкції та ч. 3 п. 3 Порядку можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.
Згідно зі ст. ст. 5, 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме – у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).
Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для визнання права на виключення житла з числа службового є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час, має понад 20 років календарної вислуги років, що підтверджується витягом з послужного списку (а.с. 19).
Згідно ордеру № 15460, виданого 06.02.2024, Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради ОСОБА_1 надано право на заняття житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).
Так, відповідно до Витягу з протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2024 підтверджено, що житловою комісією військової частини вирішено надати постійне житло шляхом виключення з числа «службового» житлового приміщення, яке він займає, за адресою: АДРЕСА_3 (2-х кімнатна житлова площа 29,4 м2), перебуває на квартирному обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов в загальної черзі з 23.11.2005 р. Службове житло (ордер №15460 від 06.02.2024 р.) було розподілено згідно протоколу засідання ЖК в/ч НОМЕР_1 №11 від 27.10.2023 р. (а.с.22).
Вказаний протокол затверджений витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 3729 від 30.08.2024 (а.с.23).
Отже наявні усі, визначені п. 10 Інструкції, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивачка, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Відповідно до п. 11 Порядку № 1081, житлове приміщення виключається із числа службового якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено із числа житлових приміщень.
Виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих.
Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що не подаючи відповідне клопотання, відповідач порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом 2011-ХІІ, в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови квартирно-експлуатаційного органу у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Посилання відповідача на рішення заступника Міністра Оборони України № 2551/з/1 від 04.11.2022 та Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 16.11.2022 № 142 колегія суддів відхиляє з огляду на відсутність у вказаних осіб повноважень звужувати категорії військовослужбовців, які за приписами пункту 10 Інструкції № 380 мають право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України. 
Керуючись ст. ст.   311, 315,  316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 520/32419/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий