ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року	Львів	Справа № 569/917/25 пров. № А/857/8079/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Скрутень Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2025 року (суддя – Городійчук І.О., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного рішення – не зазначено), 
в адміністративній справі №569/917/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,
про скасування постанови і закриття провадження у справі,

                                                           встановив: 

У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив визнати скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №3749372 від 29.12.2024 року відносно позивача та провадження відносно позивача закрити. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Просив позовну заяву залишити без задоволення. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт рішення суду протиправним, незаконним, таким, що не відповідає дійсним обставинам даної справи, оскільки судом першої інстанції було здійснено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, належним чином не встановлено дійсні обставини даної справи та допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та підлягає скасуванню, так як судом першої інстанції не взято до уваги, що постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2024 по справі №569/16261/24 на момент складення постанови серії ЕНА № 3749372 оскаржувалося ОСОБА_1 в апеляційному порядку. Рівненський апеляційний суд виніс рішення 29 січня 2025 року вже після складання постанови серії ЕНА № 3749372. Тому поліцейські на момент складання спірної постанови вказали неправомірну інформацію, не надали жодних доказів на підтвердження наявності рішення апеляційного суду та не мали підстав для того, щоб складати постанову по ст. 126. ч.4 КУпАП. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до задовольнити в повному обсязі. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
29.12.2024 року відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА №3749372 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. (а.с.30). 
За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у  тому, що він 29.12.2024 о 08 год. 46 хв. в м.Київ, просп.Берестейський 2, керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування Рівненським міським судом Рівненської області від 01.11.2024, чим порушив п.2.1.а ПДР України, адміністративна відповідальність за дане порушення передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, дії працівників поліції відповідали вимогам Правил дорожнього руху України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення було накладено правомірно, відтак визнав позовні вимоги необґрунтованими. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху. 
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»). 
Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
Так, згідно ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Колегія суддів враховує, що спірною постановою від 29.12.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування в цей день транспортним засобом Фольксваген Гольф, номерний знак НОМЕР_1 у м.Київ, просп.Берестейський, 2, будучи позбавленим права керування Рівненським міським судом Рівненської області від 01.11.2024 строком на 1 рік. 
Однак, в матеріалах справи немає рішення (постанови) Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2024 про позбавлення позивача права керування строком на 1 рік. 
Водночас, апеляційним судом встановлено, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2024 у справі №569/16261/24 позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушеннях передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Ця постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2024 у справі №569/16261/24 була оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку та за наслідками розгляду апеляційної скарги вказана постанова залишена без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2025 року. 
Тобто, постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 21.10.2024 у справі №569/16261/24 про позбавлення позивача права керування транспортними засобами на строк 1 рік набрала законної сили лише 29.01.2025, і відповідно, не підлягала до виконання станом на 29.12.2024. 
Вказаним підтверджується обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача про те, що на час винесення спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА №3749372 від 29.12.2024, позивач ОСОБА_1 не вважався таким, що позбавлений права керування транспортними засобами. 
До того ж, згідно відомостей в Єдиному реєстрі судових рішень апеляційним судом не здобуто доказів існування рішення (постанови) Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2024 відносно позивача, як про це вказано в оскарженій постанові від 29.12.2024. 
На підставі встановлених у справі фактичних обставин судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем законодавства про дорожній рух, зокрема, про вчинення порушень ПДР України, визначених п.2.1.а ПДР, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. 
Отже, оскаржувана постанова відповідача, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, являється необґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача у наведеній частині знайшли своє підтвердження. 
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для його скасування та ухваленням нової постанови, з врахуванням приписів частини 3 статті 286 КАС України. 
Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Судом апеляційної інстанції враховано, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., а також при поданні апеляційної скарги у розмірі 908,40 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд   
                                                        
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити. 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2025 року в адміністративній справі №569/917/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови і закриття провадження у справі – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3749372 від 29.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП. 
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. сплаченого за подання позову та судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 15.05.2025 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Коваля Р.М. в період з 30.04.2025 по 14.05.2025.