справа № 754/8839/24
головуючий у суді І інстанції Гринчак О.І.
провадження № 22-ц/824/4889/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
26 травня 2025 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І., 
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тищенко Наталії Михайлівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову про стягнення аліментів, а також просить стягнути витрати на правову допомогу.
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі та проживали разом, а з 2012 року ці відносини між ними припинилися. Сторони мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою. Увесь час з народження доньки позивачка сама приймала участь в утриманні та вихованні доньки ОСОБА_3 . Жодної допомоги від батька ОСОБА_2 на утримання та виховання доньки позивачка не отримувала.
Позивачка зазначає, що їй невідомо про наявність у відповідача інших осіб на утриманні, він працездатний, отримує дохід, має рухоме майно транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати заявлений нею розмір аліментів.
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач працевлаштований та має стабільний дохід. Враховуючи стан здоров`я відповідача та часткове визнання позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини його доходу.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Тищенко Н.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову.
Покласти судові витрати на відповідача, відповідно до Закону України «Про судовий збір».
Стягнути з ОСОБА_2 витрати у розмірі 27 000 грн на правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, але достатнім для розвитку дитини. 
Такий рівень одна позивачка не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки є працездатною особою.
Відповідачем до суду першої інстанції не надано доказів щодо погіршення стану його здоров`я, яке є хронічним та постійним, потребує постійного догляду в лікарні, постійного лікування, що не надає можливості сплачувати в повному розмірі частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову про стягнення аліментів.
Відповідачем не надано доказів, щодо утримання матері, а саме: відсутні докази щодо проживання разом, опіки над матір`ю у разі наявності хвороби, понесення витрат на утримання ОСОБА_4 .
Для перевірки/підтвердження факту утримання матері відповідача ОСОБА_4 представником позивача направлено на адресу Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області адвокатський запит.
07 жовтня 2024 року на електронну пошту Адвокатського бюро отримано відповідь, якою підтверджено фактичне проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (що є відмінним від наданої інформації у відзиві). Окрім того, відповідач до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області стосовно опіки/піклування ОСОБА_4 (1960 року народження) відповідач не звертався.
Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві на позов, про те, що він постійно купує одяг та забезпечує продуктами харчування (не надано первинні документи (чеки, квитанції) щодо понесених витрат).
 
Відповідач у визначений ухвалою суду строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
 
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_2 , матір - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області 27 лютого 2024 року, ОСОБА_1 не зареєстрована, але фактично з грудня 2020 року проживає разом із донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).
Рішенням Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 17 травня 2024 року № 184.6 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів та зазнала психологічного насильства (а.с. 14).
Згідно з характеристикою, наданою Перемозьким ліцеєм Баришівської селищної ради ОСОБА_3 є ученицею 6 класу, її матір приділяє належну увагу вихованню, постійно підтримує зв`язок з навчальним закладом та класним керівником, відвідує батьківські збори (а.с. 15).
Відповідно до висновку КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 04 вересня 2024 року та консультаційним висновком кардіолога ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 22 лютого 2023 року АК № 124756 ОСОБА_2 перебуває на Д-обліку в Світильнянській МА ЗПСМ з діагнозом: стенокардія з зареєстрованим спазмом судин; вроджена вада серця: двустолковий аортальний клапан з помірною аортальною недостатністю; невелике стенозування отвору аортального клапану; мінімальна функціональна недостатність мітрального клапану (а.с. 57-58).
 
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;      2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Отже, позивач скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу батька дитини.
За змістом частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
ОСОБА_1 у своєму позові просила суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилався на стан здоров`я відповідача та часткове визнання ним позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У своєму відзиві на позов відповідач посилався на те, що він на теперішній час не працює, шукає підходящу за станом його здоров`я роботу, оскільки перебуває на Д-обліку в Світильнянській МА ЗПСМ з діагнозом: стенокардія з зареєстрованим спазмом судин; вроджена вада серця: двустолковий аортальний клапан з помірною аортальною недостатністю; невелике стенозування отвору аортального клапану; мінімальна функціональна недостатність мітрального клапану (а.с. 52).
На підтвердження цих обставин відповідачем до відзиву додано два медичних документи: консультативний висновок кардіолога від 22 лютого 2023 року № АК124756 та довідку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Великодимерської Селищної Ради Броварського Району (а.с. 57-58).
Відповідно до консультативного висновку кардіолога від 22 лютого 2023 року №АК124756 відповідачем пройдено ехокардіографічне обстеження, згідно з яким виявлено діагноз двостулкового аортального клапану з помірною аортальною недостатністю, невелике стенозування отвору аортального клапану, мінімальна функціональна недостатність мітрального клапану, CН І зі збереженою фракцією викиду ЛШ (ФВ 67 %).
В указаному висновку рекомендоване лікування медикаментозне: санація хронічних вогнищ інфекції. Повторна консультація через 6 місяців.
У довідці КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Великодимерської Селищної Ради Броварського Району від 04 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_2 перебуває на Д обліку в Світильнянській МА ЗПСМ з діагнозом, вказаному у консультативному висновку.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду  погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів, оскільки відповідач має проблеми зі здоров`ям, а саме вроджену ваду серця.
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Щодо судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у своєму позові просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 4 700 грн.
Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні питання щодо наявності підстав для відшкодування позивачу указаних витрат не вирішене.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
До позовної заяви на підтвердження витрат позивача на правову допомогу додано: 
договір про надання правової допомоги від 26 лютого 2024 року № 82-24, укладений між ТОВ «Юридичний центр правова допомога «Юрком», в особі директора Сафронової О.В., та ОСОБА_1 ;
додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 26 лютого 2024 року № 82-24;
акт здачі-приймання виконаних робіт від 26 лютого 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Юридичний центр правова допомога «Юрком», в особі директора Сафронової О.В., надано ОСОБА_1 такі послуги:
ознайомлення з матеріалами справи, складення правової позиції, надсилання запитів, вартістю 700 грн;
підготовка і складення позовної заяви (з доказами) про стягнення аліментів на дитину, вартістю 4 000 грн.
прибутковий касовий ордер на суму 4 700 грн
Доказів про те, що Сафронової О.В. на момент надання правової допомоги ОСОБА_1 мала статус адвоката, суду не надано.
Також відомості про Сафронову О.В. відсутні у Єдиному реєстрі адвокатів України.
Правові послуги щодо захисту інтересів в судовому порядку відповідно до статті 133 ЦПК України є професійною правничою допомогою.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Отже виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, крім випадків, передбачених у статтях 58, 60 ЦПК України, а також захист від кримінального обвинувачення.
Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи в суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку, визначеному частиною четвертою статті 137, частиною сьомою статті 139 та частиною третьою статті 141 ЦПК України.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) та постановах Верховного Суду від 18 липня 2022 року у справі № 234/11448/21 (провадження № 61-900св22) і від 21 грудня 2022 року у справі № 202/2864/21 (провадження № 61-250св22)
Враховуючи викладене, підстави для відшкодування ОСОБА_1 заявлених нею судових витрат у розмірі 4 700 грн відсутні.
Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судові витрати за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тищенко Наталії Михайлівни залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  пунктом  2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                                        Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                     О.Ф. Лапчевська