Справа № 349/2208/24 
Провадження № 22-ц/4808/684/25 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):        Василишин Л. В.,
суддів:                                        Бойчука І. В., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника ОСОБА_1  – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Рибія М. Г. в місті Рогатині, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 25 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем, за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1277-6262. На виконання вимог договору позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А1784 для підписання кредитного договору № 1277-6262 та для підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 12 000 грн, строк кредитування – 300 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка – 1,20 % у день, стандартна % ставка – 1,50 % у день. При цьому, позивач зазначав, що включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем комісії за надання кредиту та подальше її нарахування й витребування від відповідача є законним та обґрунтованим.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредит через партнера АТ КБ «Приватбанк» на умовах, передбачених договором. Відповідач підтвердив виникнення зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти. Своїм правом відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання грошових коштів, протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відповідач не скористався. В подальшому всупереч умовам кредитного договору, статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» та статтям 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, відповідач порушив свої зобов`язання за умовами договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 04 грудня 2024 року становить 67296 грн, з яких: 12000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 53496 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1800 грн – прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме щодо часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 7296 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 60000 грн.
Враховуючи наведене, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 1277-6262 від 25 вересня 2023 у розмірі 60000 грн, з яких: 12000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 48000,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2025 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 60000 грн боргу за договором про відкриття кредитної лінії № 1277-6262 від 25 вересня 2023 року та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Суд першої інстанції, виходячи із принципу змагальності та ненадання відповідачем доказів на спростування доводів позивача, виснував факт неповернення як кредиту, так і процентів за користування кредитом, а тому уважав за необхідне задовольнити позовні вимоги товариства в повному обсязі.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Зачепіло З. Я. на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що спірний договір про відкриття кредитної лінії не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем. Водночас зазначення в кредитному договорі персональних даних останнього не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно з вимогами законодавства. Будь-які документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, відсутні підстави уважати доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору. Крім того, представник апелянта вказує на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що мобільний додаток або веб-сайт в мережі Інтернет належать саме ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Також відсутні реквізити повного карткового рахунку позичальника та докази надання позичальнику кредитних коштів в розмірі та на умовах встановлених договором.
Представник апелянта посилається й на необґрунтованість розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки такий є внутрішнім документом товариства та не містить відомостей, що дозволили би суду перевірити дійсність передачі коштів позичальнику в кредит. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить будь-яких пояснень щодо суми заборгованості. Ба більше, представник апелянта уважає, що належними та допустими доказами на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є виписки по картковому рахунку або розрахункові документи, однак такі у матеріалах справи не містяться. Звертає увагу й на те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором, що суперечить статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», а також не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Представник апелянта також акцентує увагу суду на тому, що подана позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу досудових вимог про необхідність сплати заборгованості.
Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 – адвокат Зачепіло З. Я. просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позиція інших учасників справи
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Мосійчук А. І. у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зазначає, що доводи апеляційної скарги не відповідають обставинам справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Так, суд першої інстанції правильно встановив факт укладення між сторонами кредитного договору та погодження ними усіх його умов. Розрахунок заборгованості, наданий до позовної заяви є законним, чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору. Ніякі штрафні санції відповідачу не нараховувалися. Водночас нарахування процентів за користування кредитом протягом строку договору відбувалось з урахуванням умов договору, які сторонами було погоджено.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що 25 вересня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1277-6262, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): А1784.
Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору загальний розмір кредиту за цим договором становить 12000 грн; дата надання/видачі кредиту: 25 вересня 2023 року. 
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою) (п. 4.6. договору).
Згідно із пунктом 4.7. комісія за видачу кредиту становить 15,00 % від суми виданого кредиту.
Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 20 липня 2024 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування (пункт 4.9. договору).
У пункті 4.11. сторони передбачили, що орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 61967,58 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.14-20).
Порядок і умови відкриття ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитної лінії, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, визначено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ», а також у Паспорті споживчого кредиту, які підписані позичальником одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): А1784 (а.с. 21-30).
За змістом довідки про перерахування суми кредиту за кредитним договором № 1277-6262 від 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 за допомогою системи LiqPay 25 вересня 2023 року перераховано 12 000,00 грн на картку № НОМЕР_1 (а.с. 41).
Зазначене також підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк», адресованим ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в якому міститься інформація про перерахування 25 вересня 2023 року грошових коштів в сумі 12000 грн за кредитним договором № 1277-6262 (а.с. 34, зворот).
Згідно із розрахунком за договором № 1277-6262 від 25 вересня 2023 року, заборгованість відповідача станом на 04 грудня 2024 року становить 67296 грн, з яких: основний борг – 12000 грн; залишок відсотків – 53496 грн, залишок комісій – 1800 грн (а.с. 42-45). 
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
У справі, що переглядається, встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому ОСОБА_1 на веб-сайті кредитодавця та через особистий кабінет подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе.
Ідентифікація ОСОБА_1 на веб-сайті позивача здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної пошти, номера платіжного засобу, на який необхідно перерахувати кошти тощо.
Доказів, що указані в договорі одноразові ідентифікатори та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, стороною відповідача не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договору виключає підстави вважати, що без їх погодження останній міг отримати кредитні кошти. Будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно ОСОБА_1 , які стосуються підписання кредитного договору у матеріалах справи відсутні, зокрема, його звернення до правоохоронних органів щодо незаконності використання його особистих даних.
За таких обставин, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між сторонами.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наданих позивачем документів неможливо ідентифікувати платіж щодо нібито перерахування коштів ОСОБА_1 , оскільки такі не містять повних даних номеру картки, а також неможливо встановити, що позивачу належить веб-сайт, за допомогою якого відбулося укладення кредитного договору, є безпідставним.
Так, судом враховується, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц).
Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування 25 вересня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» від імені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою системи LiqPay 12 000,00 грн на картку № НОМЕР_1 . Відповідач будь-яких доказів того, що вказана картка на момент укладення договору та здійснення перерахування коштів йому не належала, не надав.Те саме стосується й заперечення відповідачем належності позивачу веб-сайту за допомогою якого відбулося укладення кредитного договору. Тобто, доводи скарги фактично зводяться до заперечень та припущень, однак доказів на підтвердження своїх доводів сторона відповідача не надає.Колегія суддів вважає, що така поведінка сторони відповідача не направлена на сприяння суду в своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, справедливому вирішенні спору, а має на меті уникнення виконання ним зобов`язання перед позивачем. Ба більше, у відзиві на позовну заяву, а також у апеляційній скарзі зазначалося, що позивач спонукав позичальника на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які ОСОБА_1 не міг оцінити належно. Зазначене свідчить про визнання стороною відповідача факту укладення спірного договору.
Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про несправедливі умови договору з огляду на те, що проценти в спірних правовідносинах значно перевищують так зване тіло кредиту.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
Отже, зміст зазначеної норми не врегульовує питання нарахованих процентів та містить вимоги щодо штрафних санкцій (пеня, штрафи), які відповідачу не нараховувалися. Водночас нарахування процентів регулюється статтями 1048,1056-1 ЦК України та розмір процентів за користування кредитними коштами встановлюється та погоджується сторонами. 
Не може бути застосовано до спірних правовідносин і статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, оскільки частина п`ята вказаної статті містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. Тобто, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості. Однак відповідачем вимоги про визнання умов договору недійсними, зокрема, щодо установлення розміру процентної ставки пред`явлено не було.
На підставі викладеного, відсутні підстави вважати, що у справі, яка переглядається нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Крім того, посилаючись на неправильність наданого позивачем розрахунку, сторона відповідача ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не навела обґрунтованих доводів щодо спростування суми заборгованості, а також не надала будь-якого власного контррозрахунку, тому суд першої інстанції правомірно взяв до уваги наявний у матеріалах справи розрахунок, який зроблено з урахуванням умов договору, погоджених сторонами.
Відсутність доказів досудового врегулювання спору жодним чином не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки позивач не позбавлений права звертатися до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.
За таких обставин, ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», суд першої інстанції належним чином дослідив надані докази та правильно встановив фактичні обставини, у зв`язку з чим дійшов законних та обґрунтованих висновків.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційний суд уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни залишити без задоволення.
Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                І. В. Бойчук
               І. О. Максюта