ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2198/25 Справа № 205/12006/24 	  	Головуючий у першій інстанції:  Колесніченко О. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2024 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання, – 

ВСТАНОВИЛА: 

У вересні 2024 року КП «Теплоенерго» ДМР звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством «Дніпровські міські теплові мережі» укладено договір про постачання теплової енергії №050755. В подальшому рішенням Дніпровської міської ради від 27 липня 2016 року №28/12 надано дозвіл на передачу з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради об`єктів і мереж теплопостачання та 27 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про постачання теплової енергії №050755, що є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії. Так, КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювального сезону 2022/2023 впродовж періоду з листопада 2022 року по березень 2023 року включно надавало послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за адресоюпо АДРЕСА_1 . Відповідач не виконує покладені на нього за вищевказаним договором зобов`язання, рахунки та акти здачі-приймання теплової енергії своєчасно не підписував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим за відповідачем утворилася заборгованість за період з листопада 2022 року по березень 2023 року в розмірі 21503,48 грн. Окрім цього, у зв`язку із порушенням зобов`язання за договором про постачання теплової енергії, позивачем також нараховані пеня в розмірі 5261,78 грн, 3% річних в розмірі 993,21 грн. та інфляційні збитки в розмірі 1646,67 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по сплаті за теплопостачання в загальному розмірі 29405,14 грн., з яких сума основного боргу – 21503,48 грн., 3% річних – 993,21 грн., інфляційні збитки – 1646,67 грн. 
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради з ОСОБА_1 заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 21503,48 грн., а також судовий збір в розмірі 1771,25 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
В апеляційній скарзі КП «Теплоенерго» ДМР, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення пені в розмірі 5261,78 грн, 3% річних в розмірі 993,21 грн. та інфляційних у розмірі 1646,67 грн, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення даної частини позовних вимог. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 29405,14 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, загальною площею 67,3 кв.м. за адресою по АДРЕСА_1 , на праві власності належало ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про придбання приміщення з прилюдних торгів (аукціону), виданого 18.12.2004 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Л.М. за реєстровим 5981, що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6042682 від 27 грудня 2004 року, виданого КП №Дніпропетровське міжміське БТІ” (а.с. 19 зворот, 22). 
13 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством «Дніпровські міські теплові мережі» укладено договір про постачання теплової енергії №050755 (а.с. 12-19). 
Відповідно до п. 3.2.2 вказаного вище договору про постачання теплової енергії, споживач теплової енергії зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, а також на кінець опалювального сезону проводити звіряння розрахунків з енергопостачальною організацією.
Відповідно до п. 5.2 вищевказаного договору, облік споживання теплової енергії здійснюється розрахунковим способом за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 7.2 вищевказаного договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт на відпуск - отримання теплової енергії (в 2х примірниках) по формі додатку 4. Умови п. 7.3 Договору передбачають, що споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням, з зазначенням періоду, за який він сплачує. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов`язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів (п. 7.4 договору).
Пунктом 8.2.3 договору про постачання теплової енергії, в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію передбачено нарахування пені в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
За змістом пунктів 11.1, 11.4 договору від 13 вересня 2012 року №050755, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 13.09.2015. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. 
Рішенням Дніпровської міської ради від 27 липня 2016 року №28/12 надано дозвіл на передачу з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради об`єктів і мереж теплопостачання (а.с. 48 зворот - 50). 
27 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про постачання теплової енергії №050755, у зв`язку зі зміною у структурі енергопостачальної організації, що пов`язана з передачею основних засобів, на підставі рішення Дніпровської міської ради від 27 липня 2016 року №28/12 (а.с. 23). 
Відповідно до п. 1.1.1 додаткової угоди від 27.09.2016, КП «Теплоенерго» є новою енергопостачальною організацією та набуває прав і обов`язків, належних енергопостачальній організації за основним Договором, укладеним із споживачем і стає стороною за основним договором.
Згідно п. 1.1.4 вказаної вище додаткової угоди права, зобов`язання та відповідальність за основним договором переходять до нової енергопостачальної організації в тому обсязі, в якому вони належали енергопостачальній організації до набрання чинності цієї Угоди. 
КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювального сезону 2022/2023 впродовж періоду з листопада 2022 року по березень 2023 року включно надавало послуги з постачання телової енергії ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 12-19, 48 зворот – 50, 23).
Відповідач не виконував покладені на нього за договором про постачання теплової енергії зобов`язання, рахунки та акти здачі-приймання теплової енергії своєчасно не підписував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим за відповідачем виникла заборгованість за період з листопада 2022 року по березень 2023 року в розмірі 21503,48 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості, а також актами спожитої теплової енергії (а.с. 27-42, 43-45).
Положеннями статі 319 ЦК України визначено, зокрема, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. 
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України). 
Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману тепловуенергію.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. 
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. 
Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 
Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії здійснюється вузлами обліку, що забезпечують загальний облік споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Крім того, ст. 550 ЦК України передбачено право кредитора на стягнення неустойки з боржника у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання. 
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних, нарахувань, у зв`язку з інфляцією та пені, суд першої інстанції посилався на положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 12 червня 2024 року у справі №910/10901/23. 
У даній справі позивач просить стягнути на свою користь 3% річних, нарахування, у зв`язку з інфляцією та пеню, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору про постачання теплової енергії №050755. 
Тому до правовідносин сторін у цій справі не підлягають застосуванню норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 
Разом з тим, судом установлено, що право власності на об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, загальною площею 67,3 кв.м. за адресою по АДРЕСА_1 з листопада 2019 зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №425159410 від 02.05.2025. 
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. 
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. 
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. 
Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17). 
На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 67,3 кв.м. за адресою по АДРЕСА_1 з листопада 2019 зареєстроване за ОСОБА_2 , яку не залучено до участі у справі, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих з 29.12.2022 по 05.09.2024 пені в розмірі 5261,78 грн, 3% річних в розмірі 993,21 грн. та інфляційних у розмірі 1646,67 грн, у зв`язку з невиконанням наданих послуг теплопостачання за період з листопада 2022 року по березень 2023 року, адже в цей період ОСОБА_1 не був власником вказаного нерухомого майна. 
Суд зауважує, що договір про постачання теплової енергії №050755 був укладений ОСОБА_1 13 вересня 2012 року, як власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 . Однак, з листопада 2019 право власності на це майно зареєстроване за іншою особою ОСОБА_2 . Доказів, що відповідач уповноважений діяти він імені власниці нерухомого майна, тощо, суду не надано. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині частині відмови у стягненні 3% річних, інфляційних та пені. Тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованості по сплаті за теплопостачання в розмірі 21503,48 грн – не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України. 
Висновки місцевого суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5261,78 грн, 3% річних в розмірі 993,21 грн. та інфляційних у розмірі 1646,67 грн є правильним по суті, а тому не можу бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні з відповідача 3% річних, інфляційних та пені підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради – залишити без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2024 року в оскаржуваній частині – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 26 травня 2025 року.

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича

                                                                               М.Ю. Петешенкова