УХВАЛА
11 квітня 2025 року 
м. Київ
справа № 394/531/23
провадження № 61-3399ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу фіктивним та усунення від права на спадкування, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання шлюбу фіктивним та усунення від права на спадкування.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Шлюб, зареєстрований 01 липня 2022 року Уманським відділомдержавної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 543 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано недійсним.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
14 березня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
У квітні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі 
№ 285/720/16, від 23 січня 2020 року у справі № 521/9042/15, від 01 липня 2021 року у справі № 295/472/18, від 05 грудня 2018 року у справі                                    № 591/1860/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
Крім того, заявник звернувся з клопотанням про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 13 лютого 2025 року, до закінчення перегляду їх в касаційному порядку. 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вказаною нормою у випадку примусового виконання передбачено зупинення виконання рішення, а у випадку, якщо рішення не передбачає примусового виконання - зупинення його дії. 
Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання та дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання та дії рішень. Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення виконання рішень не свідчать про наявність підстав для їх зупинення і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судових рішень. Тому, на підставі частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу 
№ 394/531/23 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу фіктивним та усунення від права на спадкування.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року, відмовити. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, 
який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                   В. М. Коротун
Є. В. Коротенко 
М. Є. Червинська