УХВАЛА
 
26 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 361/4047/17
провадження № 61-4884ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
15 квітня 2025 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення. 
 
Верховний Суд ухвалою від 28 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та запропонував заявнику зокрема надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Зазначив строк виконання ухвали та роз`яснив наслідки її невиконання.
09 травня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 28 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі № 361/4047/17 (доповнення), у якій зазначив, що відповідно до пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України заявник звертає увагу на головну підставу подання касаційної скарги: суди попередніх інстанцій не розглянули зустрічний позов, що вплинуло б на законне та об`єктивне вирішення питання. 
 
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.
Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.
Враховуючи наведене, подана ОСОБА_1 касаційна скарга у новій редакції не містить належного викладу визначених процесуальним законом підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а наведені заявником доводи не можуть бути визнанні судом як підстави касаційного оскарженні, які мають відповідати вимогам частини другої статті 389 ЦПК України.
Інші доводи та міркування заявника не є визначеними процесуальним законом підставами для касаційного оскарження судових рішень.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Оскільки ОСОБА_1 при поданні касаційної скарги не виконав вимог ЦПК України щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, тому згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна повернути заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       Є. В. Коротенко