ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/1052/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Науменко В.В.) в адміністративній справі №340/1052/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
22.02.2024 позивач, через представника, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
1) Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні виплати ОСОБА_1 усіх належних до виплати сум у день звільнення з військової служби 21.11.2023 року.
2) Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 10.03.2022 року по 21.11.2023 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2018 року (1762 грн).
3) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (основного і додаткового) за період з 10.03.2022 року по 31.12.2022 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого шляхом множення прожиткового мінімуму встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт, в тому числі надбавки за особливості проходження військової служби, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та інших виплат за цей період, з урахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення.
4) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (основного і додаткового) за період з 01.01.2023 року по 21.11.2023 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого шляхом множення прожиткового мінімуму встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на 01 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт, в тому числі надбавки за особливості проходження військової служби, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні основної і додаткової відпустки та інших виплат за цей період, з урахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення.
5) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 невиплачений розмір грошового забезпечення за серпень, вересень, жовтень та листопад 2023 року, у розмірі грошового забезпечення у повному обсязі за посадою, яку позивач займав до зарахування в розпорядження, нарахованого виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого шляхом множення прожиткового мінімуму встановленого законом на 01.01.2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8% та премії у розмірі 641%.
6) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за червень 2022 року додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн та щомісячну премію у розмірі 7999 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп.
7) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” збільшеної до 100 000 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 18.11.2022 по 30.11.2022 року, з 11.12.2022  по 19.12.2022 року, з урахуванням виплачених сум.
8) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до відповідно до абз 7 п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 20100 грн щомісячно за період з 28.10.2023 по 31.10.2023 та з 01.11.2023 по 21.11.2023 року.
9) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , після проведення перерахунків, скласти та направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оновлений грошовий атестат та оновлену довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (зі змінами) та інші документи необхідні для обчислення пенсії ОСОБА_1 , з зазначенням збільшених сум грошового забезпечення (основного і додаткового) та обов`язковим включенням відомостей про виплачені суми індексації за період військової служби.
Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та грошове забезпечення виплачувалось відповідачем у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року. При цьому позивач вважає, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 10.03.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 року по 21.11.2023 року відповідачем мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.  Крім того вказує, що за період серпень, вересень, жовтень та листопад 2023 року не отримував грошове забезпечення (основне та додаткове) за посадою, за червень 2022 року  не отримав додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн та щомісячну премію у розмірі 7999 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп, а також не доотримав додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” збільшеної до 100 000 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 18.11.2022 по 30.11.2022 року, з 11.12.2022  по 19.12.2022 року та не отримав додаткової винагороди відповідно до абз 7 п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 20100 грн щомісячно за період з 28.10.2023 по 31.10.2023 та з 01.11.2023 по 21.11.2023 року. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач ініціював судовий розгляд даної справи.
Рішенням  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 10.03.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 21.11.2023 з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня  відповідного календарного року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) за період  з 10.03.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 21.11.2023 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (на 01.01.2022 року – 2481 грн., на 01.01.2023 року – 2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України    “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”     від 30 серпня 2017 року №704, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування у повному обсязі та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168    від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у період з 11.12.2022 року по 19.12.2022 року та з 24.12.2022 року по 28.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за посадою та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, збільшену до 100000 гривень, за період з 11.12.2022 року по 19.12.2022 року та з 24.12.2022 року по 28.10.2023, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Позивачем, через представника, на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга  в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 тис грн за період з 18.11.2022 року по 30.11.2022 року; невиплаченого розміру грошового забезпечення за серпень, вересень, жовтень та листопад 2023 року, у розмірі грошового забезпечення у повному обсязі за посадою, яку позивач займав до зарахування в розпорядження, нарахованого виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого шляхом множення прожиткового мінімуму встановленого законом на 01.01.2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8% та премії у розмірі 641 % та щодо складання оновленого грошового атестату та довідки та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи внаслідок залишення без уваги доводів, викладених у позовній заяві.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач у спірному періоді проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира по стройовій частині від 21.11.2023 року №329 солдата ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 21 листопада 2023 року № 219 - РС за підпунктом “б” пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) та на підставі статті 14-а графи ІІ Розкладу хвороб - не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку, вважати таким, що 21 листопада 2023 року справи та посаду здав.
Відповідно до довідки про розмір нарахованого грошового забезпечення, відповідач при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу у період з 10.03.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 року по 21.11.2023 року використовував, як розрахункову величину, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а саме 1762 грн.    (а.с. 66).
Позивач вважаючи, що відповідачем не було нараховано та виплачено всіх належних сум грошового забезпечення звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов висновку про те, що під час розгляду справи відповідачем частково не доведено не здійснення виплати  належних сум грошового зобов`язання позивача.
Так позивач не оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог про скасування постанови відповідача. Відповідач в свою чергу не скористався правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. Таким чином  колегія суддів суду апеляційної інстанції надає оцінку доводам суду першої інстанції в цій  частині доводів та вимоги апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 308 КАС України.
Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині оскарженої відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.
Щодо позовних вимог про стягнення додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 тис грн за період з 18.11.2022р. по 30.11.2022р.
Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі по тексту – Постанова №168 в редакції на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови Кабінету Міністрів України №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Разом з цим, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям ЗСУ додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав директиви:  від 07.03.2022 №248/1217;  від 25.03.2022 №248/1298;  від 18.04.2022 №248/1529; доведені до кожної окремої ВЧ (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022);  окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.
В окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29 Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів", до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.
Так п. 3 цього окремого доручення установлено, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ, штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Відповідно абзаців 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком Окремого доручення, зміст та форма якої відповідають додаткам №1, 2 окремого доручення.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.12.2022 наказано виплатити зокрема позивачу додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період 24.11.2022 по 30.11.2022. Підставою прийняття наказу зазначений БР (бойове розпорядження) від 18.11.2022 №170т. (а.с. 63).
Проте наявність бойового розпорядженні від відповідної дати не може свідчити про те, що саме з цієї дати позивач брав участь у таких діях.
Крім того, матеріали справи не містять доказів оформлення довідки про підтвердження  участі позивача у бойових діях або заходах за спірний період з 18.11.2022, зміст та форма якої відповідала б додаткам №1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником).
Посилання представника позивача на довідку від 08.01.2024 №376, як на підтвердження позиції щодо заявлених спірних позовних вимог,  є помилковими, оскільки ця довідка видана згідно Додатку 6  у відповідності до Порядку №413 постанови КМУ від 20.08.2014, в редакції постанови КМУ №887 від 22.08.2023, для оформлення статусу бойових дій, та не є належним доказом у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищезазначене, відповідачем було нараховано позивачу додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період 24.11.2022 по 30.11.2022, та відсутності доказів у здійсненні її нарахування за період з 18.11.2022, є вірними висновки суду першої інстанції що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу невиплачений розмір грошового забезпечення за серпень, вересень, жовтень та листопад 2023 року, у розмірі грошового забезпечення у повному обсязі за посадою, яку позивач займав до зарахування в розпорядження, нарахованого виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого шляхом множення прожиткового мінімуму встановленого законом на 01.01.2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8% та премії у розмірі 641 %.
Згідно п.1 РОЗДІЛУ ХХVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.
Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.
Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.
У відповідності до п.5 РОЗДІЛУ ХХVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.
Отже, після виведення в розпорядження, відповідно до п.1 РОЗДІЛУ ХХVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці. Тобто з урахуванням усіх основних та додаткових видів забезпечення за посадою, з якої такого військовослужбовця увільнили.
Пункт 5 РОЗДІЛУ ХХVIII Порядку №260 свідчить про те, що те грошове забезпечення військовослужбовця, яке йому належало протягом двох місяців після початку перебування у розпорядженні, виплачується в подальшому частково - в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, тобто за двома складовими.
Питань іншого обрахунку розміру надбавки за вислугу років, після спливу двох місяців після початку перебування у розпорядженні, Порядок №260 не містить.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач з квітня виведений у розпорядження командира військової частини (поза штат)., згідно наказу ВЧ НОМЕР_1 від 30.03.2023р.
Грошове забезпечення позивачу у повному обсязі виплачувалось до липня 2023 року  включно. З серпня 2023 року до звільнення позивачу виплачувалось грошове забезпечення у розмірі окладу за військове звання 530,00 грн та надбавки за вислугу років 132,50 грн.
Враховуючи вищезазначене, доводи скаржника про неправомірне нарахування та виплату відповідачем  йому грошового забезпечення з серпня 2023р.  за двома складовими не ґрунтується на вказаних нормах законодавства.
Щодо посилання скаржника про неналежне врахування судом приписів абз. 7 п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до абзацу 7 пункту 1-1 постанови № 168, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.
Проте є вірними висновки суду першої інстанції, що ця норма стосується військовослужбовців, визнаних військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, які зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження.
Відповідно до поданих позивачем та відповідачем доказів, позивач у спірний період не є тим військовослужбовцем, що визнаний ВЛК обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Таким чином, є правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про складання та направлення до пенсійного органу нового грошового атестату, нової довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та нової довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для обчислення пенсії.
Так суд першої інстанції відмовив у задоволенні інших позовних вимог, що не були задоволені.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Однак, питання видачі оновленого грошового атестату та нової довідки може порушуватись позивачем перед військової частиною лише після виконання судового рішення. Питання стосовно оформлення, видачі або відмови у їх оформленні буде з`ясоване лише після цих обставин, що виключає наявність підстав стверджувати про порушення права позивача на день вирішення цих позовних вимог.
Крім того,  не є на даний час спірним щодо оформлення відповідачем довідки та грошового атестату. 
З огляду викладене, позовні такі позовні вимоги не підлягають задоволення як передчасні.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині оскарження судового рішення .
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/1052/24 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник