УХВАЛА
14 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 947/8435/21
провадження № 61-737ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лічман Інна Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою,
ВСТАНОВИВ :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лічман Інна Миколаївна (далі - приватний нотаріус Одеського МНО ГТУЮ в Одеській області), про визнання заповіту недійсним.
Київський районний суд міста Одеси рішенням від 13 жовтня 2021 року 
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
Одеський апеляційний суд постановою від 17 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року залишив без змін.
Скасував заходи забезпечення позову про заборону приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О. видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12 квітня 2021 року.
У січні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси 
від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 17 грудня 2024 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М., судді, які входять до складу колегії: Сердюк В. В., 
Карпенко С. О. 
Верховний Суд ухвалою від 23 січня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці уточнити прохальну частину касаційної скарги. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
У лютому 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду 
від 23 січня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена касаційна скарга.
Верховний Суд ухвалою від 07 березня 2025 року продовжив ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги. Запропонував заявниці: 
надати уточнену касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог 
статті 392 ЦПК України, та копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
04 квітня 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду 
від 07 березня 2025 року від ОСОБА_1 надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, до яких додана уточнена касаційна скарга та заява про відстрочення сплати судового збору.
Також до матеріалів про усунення недоліків касаційної скарги додана заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. у зв`язку з недовірою.
Верховний Суд ухвалою від 07 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. визнав необґрунтованою. Заяву  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М.передав іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 квітня 2025 року для розгляду зазначеної заяви визначено суддю-доповідача Дундар І. О.
Верховний Суд ухвалою від 08 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. від участі 
у розгляді справи № 947/8435/21 відмовив.
09 квітня 2025 року матеріали касаційного провадження повернуто 
судді-доповідачеві Фаловській І. М.
09 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , 
в якій заявниця просить відкрити касаційне провадження у цивільній справі № 947/8435/21.
Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 повторно заявила відвід судді Фаловській І. М. від участі у розгляді справи, який не мотивований жодними підставами.
Верховний Суд ухвалою від 11 квітня 2025 року заявлений відвід 
ОСОБА_1 судді-доповідачеві Фаловській І. М. визнав необґрунтованим. Заявлений відвід ОСОБА_1 судді-доповідачеві Фаловській І. М.передав іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2025 року для розгляду заявленого відводу визначено суддю-доповідача Коротенка Є. В.
Верховний Суд ухвалою від 11 квітня 2025 року у задоволенні заявленого відводу ОСОБА_1 про відвід судді-доповідачеві Фаловській І. М. від участі у розгляді справи № 947/8435/21 відмовив.
14 квітня 2025 року матеріали касаційного провадження повернуто 
судді-доповідачеві Фаловській І. М.
Враховуючи таку поведінку заявниці, та з метою усунення обставин, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності і неупередженості суду, 
суддею-доповідачем Фаловською І. М. заявлено самовідвід від участі у розгляді Верховним Судом касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 947/8435/21 з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
ЄСПЛ зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (справа Гаусшильдта, № 11/1987/134/188).
Згідно з третім показником «Чесність та непідкупність» Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року чесність та непідкупність є необхідними умовами для належного виконання суддею своїх обов`язків. Суддя демонструє поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача (пункт 3.1.); спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства (пункт 3.2.).
Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що суддя Верховного Суду Фаловська І. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 
37 ЦПК України.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною першою статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Ураховуючи те, що ОСОБА_1 після відмови у задоволенні заяви про відвід, усуваючи недоліки касаційної скарги, повторно заявляє про відвід судді, фактично висловлює недовіру судді Фаловській І. М., що може викликати щонайменше сумніви (у тому числі потенційні) сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді та суду в розгляді справи, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України вважаю необхідним заявити самовідвід у справі № 647/8435/21 (провадження № 61-737ск25) та передати касаційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року для повторного автоматизованого розподілу.
Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, -
УХВАЛИВ :
Задовольнити заяву судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід від участі у розгляді Верховним Судом касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 18 грудня 2024 року у справі № 947/8435/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лічман Інна Миколаївна, про визнання заповіту недійсним.
Відвести суддю-доповідача Фаловську Ірину Миколаївну від участі у розгляді Верховним Судом касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 947/8435/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лічман Інна Миколаївна, про визнання заповіту недійсним.
Передати касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя	І. М. Фаловська