П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Григораш В.О. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
09 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.04.2025 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що старший лейтенант поліції, проходив службу в Чернівецькому районному управлінні поліції ГУНП в Чернівецькій області на посаді оперуповноваженого зонального сектору № 5 відділу кримінальної поліції.
12.06.2024 позивач подав начальнику Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області рапорт, в якому у зв`язку із наявністю поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків, а саме за сімейними обставинами просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням в найкоротші терміни з 26.06.2024.
Листом від 24.06.2024 управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецької області Національної поліції України, посилаючись на службовий лист Голови Національної поліції України від 31.05.2021 №6684/01/12-2021 "Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення з служби в поліції за власним бажанням", повідомило позивача про те, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області може бути прийнято рішення щодо звільнення зі служби в поліції тільки при наявності поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 "Про затвердження перелік сімейних обставин, та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби".
Повідомлено про те, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області може бути прийнято рішення щодо звільнення позивача зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 12.09.2024.
Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №203 о/с від 11.07.2024 "По особовому складу" відповідно до абзацу першого п.2 ч.1 та ч.8 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" позивача призначено в порядку переведення по службі на посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області, увільнивши від посади оперуповноваженого зонального сектору №5 відділу кримінальної поліції Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 12.07.2024.
Листом від 11.07.2024 №3431/123/12/01-2024 позивача повідомлено про призначення його на посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області та запропоновано прибути 13.07.2024 о 09:00 год до тимчасового місяця дислокації батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області за адресою : м. Чернівці, вул. Вокзальна, 83.
22.07.2024 командир БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області звернувся до начальника ГУНП в Чернівецькій області із рапортом за фактом виявлення ознак дисциплінарних проступків в діях (бездіяльності) інспектора взводу №1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , в якому повідомлено про те, що 22.07.2024 о 09 год 30 хв. заступником командира взводу №1 батальйону сержантом поліції ОСОБА_2 , під час перевірки особового складу взводу, було встановлено, що інспектор взводу №1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції   ОСОБА_1 на службу без поважних причин не прибув, про причини своєї відсутності нікого не повідомляв. Вказано, що з метою встановлення місцеперебування   ОСОБА_1 та причин його невиходу на службу, заступником командира взводу №1 батальйону  здійснено телефонний дзвінок до   ОСОБА_1 , у ході якого останній повідомив, що він не бажає, у подальшому, приходити службу в Національній поліції України, однак з яких саме причин, останній відмовився вказати.
Зазначена телефонна розмова з позивачем зафіксована відеозаписом, долученим до даного рапорту. За фактом не виходу 22.07.2024 позивача на службу посадовими особами БПОП (стрілецький) ГУНП складено відповідний комісійний акт. Враховуючи зазначене, у діях (бездіяльності) поліцейського (стрілецький)   ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, що виразилися у невиході на службу без поважних на те причин (прогулі), а також у невиконанні вимог наказу керівника .
За фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених позивачем 23.07.2024 Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області прийнято наказ "Про призначення службового розслідування" №987.
За результатами службового розслідування винесено висновок службового розслідування, який затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області 02.08.2024, в якому зазначено, що в ході службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач, перебуваючи у службових відносинах з ГУНП в Чернівецькій області, будучи зобов`язаним неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, всупереч покладених на нього обов`язків, починаючи з 22.07.2024, систематично не виходив на службу без поважних на те причин, чим допустив повторюваний прогул.
Позивач звертався до голови дисциплінарно комісії Управління головної інспекції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області з клопотанням про призупинення службового розслідування на період розгляду Чернівецьким орудним адміністративним судом справи №600/3186/24-а до прийняття рішення судом по суті заявлених позовних вимог.
Натомість, листом від 01.08.2024 Головним управлінням Національної поліції України в Чернівецькій області повідомлено позивача про те, що механізм призупинення службового розслідування чинним законодавством не передбачений.
З огляду на викладене, комісія вважає, що за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог абз. 2, 3 п.1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 12.06.2024 №1179, ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції", п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 4, 6, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також внаслідок допущеного неодноразового прогулу, що є самостійною підставою до розірвання трудового договору за ініціативи роботодавця, до інспектора взводу №1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції   ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06.08.2024 №530 "Про застосування дисциплінарного стягнення" за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні присяги працівника поліції, невиконанні вимог абз.2, 3 п. 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, ст.38 Закону України "Про запобігання корупції", п.1, 4, 6, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також внаслідок допущеного неодноразового прогулу, що є самостійною паствою для розірвання трудового договору за ініціативи роботодавця, до інспектора взводу №1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служи в поліції.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 09.08.2024 №252 о/с (По особовому складу) відповідно до ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Чернівецькій області щодо не звільнення зі служби в поліції згідно з п.7 ч.1. ст.77 Закону України "Про національну поліцію" за власним бажання, не погоджуючись із наказами №203 о/с від 11.07.2024, №530 від 06.08.2024 та №252 о/с від 09.08.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 №580-VIII (далі-Закон №580).
Згідно частин першої, третьої та четвертої статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Приписами частини першої статті 60 Закону №580 визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Підстави для звільнення зі служби в поліції визначені статтею 77 Закону №580.
Так, пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580 визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (ч.ч. 2-3 ст.77 Закону №580).
Відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Пунктом 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580 передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.1991 №114 (далі - Положення), яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним.
Згідно з підпунктом "ж" пункту 63 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків (підпункт "ж" пункту 64 Положення).
Пунктом 68 Положення визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Крім того, до спірних правовідносин застосовуються приписи пункту 68 Положення №114 як спеціального нормативно-правового акта у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.
З аналізу пункту 68 Положення №114 слідує, що про припинення служби в поліції за власним бажанням працівник поліції повинен попередити прямого начальника не пізніше як за три місяці до дня звільнення, подавши відповідний рапорт. Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.
У межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.
Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15.02.2021 у справі №160/3607/19, від 14.01.2021 у справі №822/1093/18, від 05.02.2020 у справі №819/744/16 та від 31.01.2024 у справі №520/16737/21.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже,  поліцейський може бути звільнений зі служби в поліції за власним бажанням раніше, ніж за три місяці після подачі ним відповідного рапорту про звільнення, за умовами наявності домовленості між ним та керівництвом.
Така домовленість полягає з одного боку в зазначенні поліцейським у рапорті конкретної дати, з якої він має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, а з іншого - у згоді уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Згідно доданого до матеріалів справи рапорту позивача про звільнення зі служби в поліції від 12.06.2024 вбачається, що позивач посилаючись на наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків, а саме за сімейними обставинами просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням в найкоротші терміни з 26.06.2024.
Листом від 24.06.2024 управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецької області Національної поліції України, посилаючись на службовий лист Голови Національної поліції України від 31.05.2021 №6684/01/12-2021 "Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення з служби в поліції за власним бажанням", повідомило позивача про те, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області може бути прийнято рішення щодо звільнення зі служби в поліції тільки при наявності поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 "Про затвердження перелік сімейних обставин, та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби". Повідомлено про те, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області може бути прийнято рішення щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 12.09.2024.
Тобто, відповідачем повідомлено позивача про те, що його звільнення можливе не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 12.09.2024.
Разом з тим, на думку позивача, є протиправною бездіяльністю щодо не звільнення його зі служби в поліції ОСОБА_1 згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію", оскільки жодного рішення щодо його звільнення згідно поданого рапорту не прийнято.
Так, вирішення питання щодо звільнення поліцейського зі служби у поліції за власним бажанням у строк, коротший ніж три місяці, має вирішуватися безпосередньо керівництвом уповноваженого органу, що відноситься до виключної компетенції та дискреції відповідного суб`єкта владних повноважень.
До того ж варто зазначити, що норми чинного законодавства не містять імперативної вказівки звільняти поліцейських зі служби в поліції за власним бажанням у випадку зазначення у рапорті конкретної дати звільнення, тобто у строк, коротший ніж три місяці.
При цьому, звільнення позивача зі служби у більш коротший строк фактично не відповідало б цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України, та необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом №580, в тому числі під час правового режиму воєнного стану на території України.
Відтак, не звільнення позивача зі служби у строк, коротший ніж 3 місяці, фактично відповідало положенням чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Окрім цього, обов`язковою умовою для звільнення за підпунктом "ж" пункту 64 Положення №114 є наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413  затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу (далі-Перелік №413, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).
В преамбулі вказаної постанови вказано, що дію Постанови поширено на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №428 від 08.06.2005.
При цьому у вказаному Переліку зазначено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини:
- виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);
- утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);
- укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;
- хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;
- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;
- наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;
- неможливість призначення одного з військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);
- довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу.
Отже, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 визначений вичерпний перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби в поліції.
Однак, позивачем всупереч наведеній Постанові Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 у рапорті від 12.06.2024 не зазначено жодних причин, які відповідно до наведеного вище Переліку відносяться до поважних.
Таким чином, доводи позивача щодо наявності у нього права на звільнення за власним бажанням згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" є безпідставними.
Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію".
Колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки листом від 24.06.2024 управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецької області Національної поліції України, посилаючись на службовий лист Голови Національної поліції України від 31.05.2021 №6684/01/12-2021 "Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення з служби в поліції за власним бажанням", повідомило позивача про те, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області може бути прийнято рішення щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 12.09.2024.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію".
Стосовно позовної вимоги про визнання противоправним та скасування наказу №203 о/с від 11.07.2024 "По особовому складу", виданого начальником Головного управління національної поліції в Чернівецькій області В. Нечитайло в частині призначення в порядку переведення по службі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0158408) на посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області, увільнивши від посади оперуповноваженого зонального сектору №5 відділу кримінальної поліції Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 12.07.2024, апеляційний суд зазначає, таке.
Відповідно до матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №203 о/с від 11.07.2024 "По особовому складу" відповідно до абзацу першого п.2 ч.1 та ч.8 ст.65 Закону України "Про національну поліцію" позивача призначено в порядку переведення по службі на посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області, увільнивши від посади оперуповноваженого зонального сектору №5 відділу кримінальної поліції Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 12.07.2024.
Зазначений наказ винесено на підставі рапорту начальника Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції Киселиці О.В. від 09.07.2024 №8475/123/39/01-2024, доповідної записки та подання командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції Рибінського І.Л. від 09.07.2024.
При цьому, з 01.05.2022 - дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану", на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, поліцейський зобов`язаний проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, тобто згоди поліцейського на переміщення його для проходження в подальшому служби на рівнозначну посаду не потрібно, а рішення приймає керівник органу поліції у разі необхідності для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.03.2023 у справі №620/3663/19-а.
Водночас, чинним законодавством не визначено заборони переведення поліцейського з однієї посаду на іншу рівнозначну їй посаду в період непрацездатності такого.
Окрім цього, переведення позивача на рівнозначну посаду відбулося із дотриманням абзацу першого пункту 2 частини 1 статті 65 та частини 8 статті 65 Закону №580, оскільки зумовлене необхідністю більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби - критичною необхідністю комплектування батальйону поліції особливого призначення для належного функціонування підрозділу в цілому та ефективного виконання ним завдань в умовах введеного режиму воєнного стану.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, що, в свою чергу, також підтверджує правомірність переведення позивача на посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, відповідач правомірно здійснив переведення позивача на посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу.
Стосовно позовних вимог щодо визнання противоправними та скасування наказу №530 від 06.08.2024 "Про застосування дисциплінарного стягнення" та наказу №252 о/с від 09.08.2024 "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції,  колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Обов`язки поліцейського передбачені ч.1 ст.18 цього ж Закону, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною першою статті 64 Закону №580 визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
3 тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено Законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 у справі №160/6819/19.
Між тим інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським Закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності. При цьому, у кореспонденції з ч.2 ст.18 Закону №580 інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.
Згідно з п.24 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" органи Національної поліції України беруть участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Частиною 2 ст.24 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з наказом Національної поліції України від 23.02.2022 №171, який видано на підставі Указу Президента України "Про введення надзвичайного стану в Україні", особовий склад органів, підрозділів та установ поліції на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.
Після введення правового режиму воєнного стану поліцейські фактично усіх територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції, усвідомлюючи свою високу відповідальність за виконання покладених на поліцію завдань із забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, які присягнули вірно служити Українському народові, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, стали на захист Вітчизни та життя, здоров`я і благополуччя співвітчизників.
Згідно матеріалів справи 28.06.2024 Головним управлінням Національної поліції в Чернівецької області Національної поліції України прийнято наказ "Про організацію проведення навчально-тренувальних зборів з поліцейськими батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області", згідно якого, у період з 01.07.2024 по 28.08.2024 організовано проведення навчально-тренувальних зборів на базі загальновійськового полігону "Прибан" (с. Ропча, Чернівецького району), до батальйону якого й було переведено позивача згідно наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №203 о/с від 11.07.2024.
Частина 1 та 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, визначаються підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень.
Нормами частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Аналізуючи пункти 1, 3, 4, 6, 7, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, суд встановив, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.
Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію").
Крім того, стаття 12 Дисциплінарного статуту дає визначення дисциплінарного проступку, з якого вбачається, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків частиною 2 статті 14 Закону №2337-VIII передбачено проведення службового розслідування, під яким, відповідно до частини 1 статті 14 цього ж закону, розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, як визначено у статті 14 Дисциплінарного статуту.
Відповідне службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджене наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1356/32808; далі за текстом - Положення №893).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
Згідно з п.2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
У частині 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту зазначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень визначених ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Суд зазначає, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Види дисциплінарних стягнень перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни є звільнення зі служби в поліції, як крайній захід дисциплінарного впливу.
Відповідне службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Таким чином, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.
Результатами службового розслідування має бути встановлено: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.
Так, згідно матеріалів справи за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог абз. 2, 3 п.1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 12.06.2024 №1179, ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції", п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 4, 6, 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також внаслідок допущеного неодноразового прогулу, що є самостійною підставою до розірвання трудового договору за ініціативи роботодавця, до інспектора взводу №1 БПОП (стрілецький) ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
З приводу правомірності встановлених в ході проведення службового розслідування порушень з боку позивача службової дисципліни, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, апеляційний суд зазначає таке.
Так, за результатами проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією встановлено, що 22.07.2024 ОСОБА_1 на службу не прибув, про причини своєї відсутності нікого з керівництва БПОП не повідомляв. У зв`язку із цим, цього ж числа, посадовими особами батальйону були складені відповідні комісійні акти (№1292/123/20-2024 та №1300/123/20-2024).
24.07.2024, з метою виконання вимог ст.18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у частині реалізації права поліцейського, відносно якого відкрито дисциплінарне провадження, на надання ним пояснення, подання відповідних документів, та матеріалів, що стосуються обставин, які досліджуються, керуючись положеннями ст.27 Статуту, член дисциплінарної комісії підполковник поліції ОСОБА_3 , у мессенджері "WhatApp", з номеру свого мобільного телефону надіслав запрошення (разом з пам`яткою про права поліцейського) (вих.. №554/123/22/01-2024 від 24.07.2024 щодо прибуття ОСОБА_1 до дисциплінарної комісії (у період часу з 27.07.2024 по 29.07.2024).
ОСОБА_1 скеровано на адресу його проживання ( АДРЕСА_1 ) зазначене запрошення до дисциплінарної комісії з відповідною пам`яткою (квитанція АТ "Укрпошта" №5800217175385).
До того ж, 26.07.2024 о 18 год 49 хв, членом дисциплінарної комісії підполковником поліції ОСОБА_3 , з номеру свого мобільного телефону був здійснений телефонний дзвінок до ОСОБА_1 , однак останній слухавки не підняв. Аналогічні спроби зв`язатись із ОСОБА_4 за допомогою мессенджеру "WhatApp" (які також не дали бажаного результату), здійснювались о 15 год 51 хв. 26.07.2024.
Не дивлячись на вжиті дисциплінарно комісією заходи щодо забезпечення ОСОБА_1 права на надання пояснення, останній, у період часу з 27.07.2024 по 29.07.2024, до дисциплінарної комісії не прибув, про причини своєї неявки не проінформував.
Тому, комісія дійшла висновку, що поліцейський ОСОБА_1 , діючи у особистих інтересах, проігнорував взятий на себе обов`язок служити українському народові, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, учинив дії (допустив бездіяльність), що створюють склад дисциплінарного проступку - невиконання вимог ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції", у частині невиконання вимог Правил етичної поведінки поліцейських.
Крім того, учинені ОСОБА_1 прогули обтяжуються тим, що вони мали місце в умовах дії в Україні правового режиму воєнного стану, та свідчить про умисне ухилення ОСОБА_1 , як представника сектору безпеки та оборони, від виконання службового обов`язку по охороні прав і свобод громадян, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань.
Допущені ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, свідчать про його низькі морально-ділові якості, мають системний характер, що суперечить інтересам служби та покладеним на нього обов`язкам, підривають до нього довіру як до правоохоронця, а тому є підставою для застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення – "звільнення зі служби в поліції".
Надаючи оцінку наведеним діям позивача, суд зазначає, що жодних пояснень стосовно не виходу його на службу у період з 22.07.2024 по 29.07.2024, позивачем не надано як відповідачу, так і до суду, тому суд погоджується із висновком дисциплінарної комісії.
При цьому, факт не виходу позивача за службу підтверджується актами про невихід на службу поліцейського від 22.07.2024, від 23.07.2024, від 24.07.2024, від 25.07.2024, від 26.07.2024, а також поясненнями працівників управління Головної інспекції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, доданими до матеріалів справи.
Відтак, зазначене спростовує доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог, стосовно відсутності складених відповідачем актів про фіксацію відсутності його на робочому місці та інших доказів його відсутності на робочому місці.
Водночас з метою встановлення місцеперебування позивача та причин його не виходу на службу 22.07.2024, заступником командира взводу №1 батальйону ОСОБА_2 було здійснено телефонний дзвінок до ОСОБА_1 , у ході якого останній повідомив, що він не бажає, у подальшому, проходити службу в Національній поліції України.
Зазначена телефонна розмова з ОСОБА_1 зафіксована відеозаписом, який досліджувався судом в ході судового розгляду даної справи.
Отже, позивачем в ході телефонної розмови й підтверджено відсутність його на робочому місці 22.07.2024 та не бажання в подальшому проходити службу.
Окрім цього, згідно матеріалів справи, зокрема скріншоту з мобільного телефону вбачається, що позивачу надсилалось запрошення (разом з пам`яткою про права поліцейського) щодо прибуття до дисциплінарної комісії (у період часу з 27.07.2024 по 29.07.2024) та попереджено про те, що у разі його неявки, допущена бездіяльність буде кваліфікуватися як відмова від надання пояснень.
Запрошення позивача з 27.07.2024 по 29.07.2024 (з 09 год по 18 год) до службового кабінету №43 управління головної інспекції ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Головна, 24) для надання пояснення, а також ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування підтверджується листом від 24.07.2024 №554/123/22/01-2024, який надсилався на адресу позивача.
Відтак, відповідачем вживались заходи щодо повідомлення позивача про призначення стосовно нього службового розслідування та надання ним пояснень.
Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Частинами 1, 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Згідно ч. 3 розділу IІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Статтею 64 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає присягу на вірність українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я, по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити українському народові, дотримуватись Конституції і законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки". Присягу позивач склав 26.10.20219.
Однак, як свідчать матеріали справи, позивач в порушення вимог Присяги працівника поліції, яку підписав, та ігноруючи обов`язки поліцейського щодо неухильного дотримання положень Конституції України та інших нормативних актів, що регламентують діяльність поліції нехтував принципами, що регламентують діяльність поліції та обов`язками поліцейського, які є невід`ємною частиною дотримання службової дисципліни поліцейським.
Порушення службової дисципліни, зокрема щодо неодноразового не виходу на службу у період з 22.07.2024 по 29.07.2024, допущене позивачем, надає йому статусу дисциплінарного проступку, оскільки на даний час на поліцію покладаються особливо важливі функції із забезпечення публічного порядку та безпеки і недопущення дестабілізації обстановки в цілому.
Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно - правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як у службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №340/1502/19.
Колегія суддів зазначає, що під час службового розслідування було встановлено, що позивачем не дотримано своїх службових повноважень щодо з`явлення у період з 22.07.2024 по 29.07.2024 на службу в поліції, а тому будь-яких порушень з боку Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області під час проведення службового розслідування та прийнятті спірних наказів №530 від 06.08.2024 "Про застосування дисциплінарного стягнення" та №252 о/с від 09.08.2024 "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції, під час розгляду справи судом не виявлено.
Проведення службового розслідування було здійснено у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в його ході виявлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме систематичне не з`явлення на роботу місці, вид дисциплінарного стягнення відповідає тяжкості проступку, а отже у сукупності вказані обставини свідчать про правомірність оскаржуваних наказів.
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини вчинення позивачем порушення службової дисципліни. При цьому, твердження позивача, якими він обґрунтує свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами.
Доводи позивача стосовно прийняття відповідачем оскаржуваних наказів №530 від 06.08.2024 "Про застосування дисциплінарного стягнення" та №252 о/с від 09.08.2024 "По особовому складу" про звільнення позивача, не прийнявши при цьому, жодного рішення щодо його звільнення відповідно до поданого 12.06.2024 рапорту про звільнення зі служби за власним бажанням є необґрунтованими, оскільки незалежно від зазначеного, позивач будучи працівником поліції, який склав присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, зокрема у період військового стану, повинен продовжувати сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Водночас листом від 24.06.2024 позивача повідомлено про те, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області може бути прийнято рішення щодо його звільнення зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 12.09.2024.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є правомірним і пропорційним у даному випадку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.