ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2025 р. 	Справа № 440/839/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 10.03.25  у справі № 440/839/25
за позовом      ОСОБА_1  
до     Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста ,     Управління з питань містобудування та архітектури ,     Полтавської міської ради                      
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, Управління з питань містобудування та архітектури, Полтавської міської ради (далі також – відповідачі), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. (кадастровий номер 5310137000:15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ), розташованого на перехресті АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати п. 17 рішення протоколу Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльністю на території м. Полтава № ПР/01.05/30 від 20.12.2024.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/839/25.
07.03.2025 представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення тимчасової заборони на демонтаж стаціонарної тимчасової споруди – торгівельного кіоску, що знаходиться на перехресті АДРЕСА_1 ( ФОП- Юхименко Н.В.).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, Управління з питань містобудування та архітектури, Полтавської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неврахування усіх обставин у справі, просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що демонтаж кіоску до розгляду справи по суті призведе до незворотних наслідків: втрати основного джерела доходу позивача, і неможливості ефективного виконання рішення суду в разі його ухвалення на користь позивача. Звертає увагу, що суд першої інстанції проігнорував припис від 06.03.2025 за № 01-07/031-08/265, який є прямим доказом невідкладної загрози реалізації оскаржуваних рішень, які, на думку позивача, є протиправними.
Від Полтавської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому не може визнаватися достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин справи. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповіді на відзив позивач звертає увагу на необґрунтованість доводів Полтавської міської ради з огляду на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача, імовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення. Вказує на отримання повідомлення про демонтаж від 02.04.2025, яке свідчить про терміновість і необхідність вжиття заходів забезпечення позову для захисту прав позивача.
Від Полтавської міської ради надійшли заперечення, в яких наголошено на відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що предметом позову у цій справі є, зокрема, визнання протиправним та скасування п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. (кадастровий номер 5310137000:15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ), розташованого на перехресті АДРЕСА_1 .
Разом з цим позивач в заяві просить суд застосувати спосіб забезпечення позову шляхом накладення тимчасової заборони на демонтаж стаціонарної тимчасової споруди – торгівельного кіоску, що знаходиться на перехресті вул. Соборності та вул. Котляревського у м. Полтава (ФОП ОСОБА_1 ), оскільки 06.03.2025 за адресою стаціонарної тимчасової споруди на перехресті вул. Соборності та вул. Котляревського ФОП ОСОБА_1 . Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста вручено припис від 06.03.2025 за № 01-07/031-08/265 «Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою території населених пунктів».
За доводами позивача невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення тимчасової заборони на демонтаж стаціонарної тимчасової споруди – торгівельного кіоску, що знаходиться на перехресті вул. Соборності та вул. Котляревського у м. Полтава (ФОП- ОСОБА_1 ) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, існують обґрунтовані підстави для застосування заходів забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Згідно зі статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову; 2) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність ознак порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оспорюваним рішенням, дією або бездіяльністю.
Колегія суддів зазначає, що підстави забезпечення позову, визначені в ч.2  ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.
Також суд апеляційної інстанції наголошує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване зокрема на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права особи. Тобто, заходи забезпечення адміністративного позову вживаються судом у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору (у даному випадку майбутнього), необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення в майбутньому, повинні забезпечувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18.
Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2023 року у справі № 120/1001/23 зазначив, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Апеляційний суд наголошує, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.03.2019 у справі №826/16911/18, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 26.06.2019 у справі №826/13396/18, від 30.09.2019 у справі №420/5553/18, від 30.09.2019 у справі №640/868/19, від 30.09.2019 у справі №840/3517/18, від 29.01.2020 у справі № 640/9167/19.
Колегія суддів звертає увагу, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. А тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цієї обставини може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Як убачається зі змісту заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги, позивач уважає протиправним п. 3 Додатку №2 до рішення шістдесят четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 27.12.2024 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» про припинення дії особистого строкового земельного сервітуту та дію договору особистого земельного сервітуту шляхом його розірвання, площею 12,0 кв.м. ( кадастровий номер 5310137000:15:006:0386) для розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торгівельного кіоску (ФОП ОСОБА_1 ) розташованого на перехресті АДРЕСА_1 та п. 17 рішення протоколу Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницькою діяльністю на території м. Полтава № ПР/01.05/30 від 20.12.2024.
Проте позивач не наводить обґрунтованих мотивів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю з урахуванням предмету спору, визначеного позивачем.
Водночас суд позбавлений можливості надати оцінку протиправності спірним рішенням відповідачів під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки така оцінка буде надана під розгляду справи по суті після дослідження наявних у матеріалах справи доказів.
Колегія суддів наголошує, що достовірно встановити наведені обставини без розгляду спору по суті є неможливим.
Факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку, тобто підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цих обставин може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Так, у межах розгляду заяви про забезпечення позову судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності рішень відповідачів в оскаржуваній частині, оскільки встановлення очевидності ознак протиправності чи непротиправності таких рішень без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.
Отже, протиправність рішень відповідачів в оскаржуваній частині може бути встановлено лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпеченні позову.
Разом з тим, позивач в заяві просить суд застосувати спосіб забезпечення позову шляхом накладення тимчасової заборони на демонтаж стаціонарної тимчасової споруди – торгівельного кіоску, що знаходиться на перехресті вул. Соборності та вул. Котляревського у м. Полтава (ФОП ОСОБА_1 ), оскільки 06.03.2025 за адресою стаціонарної тимчасової споруди на перехресті вул. Соборності та вул. Котляревського ФОП ОСОБА_1 . Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста вручено припис від 06.03.2025 за № 01-07/031-08/265 «Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою території населених пунктів», який не буде стосуватись предмету спору у цій справі, оскільки виходить за межі правовідносин, які виникли між позивачем та Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, Управлінням з питань містобудування та архітектури та Полтавською міською радою у цій справі.
Позивач не оспорює в цій адміністративній справі жодного рішення або дії Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста щодо вручення позивачу припису від 06.03.2025 за № 01-07/031-08/265 «Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою території населених пунктів» та повідомлення про демонтаж.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відповідно до вимог статті 150 КАС України.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 у справі № 440/839/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова