КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/1441/2024
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            12 березня 2025 року                                                                    місто Київ
                                                                                               справа № 756/189/25
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника-адвоката Соколова Вячеслава Вікторовича
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Соколова Вячеслава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Соколов В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у даній справі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що виклик поліції було здійснено вночі з п'ятниці 03 січня на суботу 04 січня 2025 року. Вже в понеділок 06 січня 2025 року матеріали було спрямовано до суду (08 січня 2025 року суд першої інстанції отримав матеріали), що є дуже оперативно, враховуючи відсутність потерпілих, заяв, доказів, проведених дій але з наявністю вже готових висновків.
Вказував, що зверненням заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності вимагається для притягнутої особи проходження корекційної програми для кривдників, одразу і без жодних описаних для того підстав. Управління соціальної та ветеринарної політики тією ж датою 06 січня 2025 року без жодних підстав і рішень суду надіслано попередження про відповідальність з погрозами та завідомо визначеним наперед покаранням.
Зазначав, що оперативний рапорт від 04 січня 2025 року складений у вихідний день, є заздалегідь підготовленим набором правових цитат, а все насильство описане як (нерозбірливо) висловлення словесних образ. Далі є двоє загальних пояснень, з яких жодних підстав для реагування не вбачається, а суть конфлікту взагалі залишилась поза увагою.
Посилався на те, що немає жодних підтверджених висновків саме про вчинення насильства ОСОБА_1 стосовно його дружини ОСОБА_2 . 
Вказував, що примірник протоколу, що надано особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, датований 04 січня 2024 року, а оригінал, наданий до суду, містить виправлення, що є неприйнятним і робить такий доказ недопустимим.
Зазначав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності проживає за адресою: АДРЕСА_2 , однак, в обох рапортах місце скоєння зазначено як квартира АДРЕСА_3 , а в поясненнях заповнених офіцером поліції від імені ОСОБА_1 - 71.
Посилався на те, що в рапорті з місця події стоїть відмітка про перебування ОСОБА_1 на психоневрологічному обліку. Проте, він ніколи на подібних обліках не перебував і лікування не потребував. Інакшого походження такої інформації, як від ініціатора виклику - ОСОБА_2 , бути не може. Тобто, ініціатор конфлікту та виклику поліції свідомо повідомила представникам держави неправдиві відомості.
Вказував, що ОСОБА_2 разом з дітьми проживали в квартирі ОСОБА_1 , проте останній вимушений був знімати окрему квартиру поруч, проте утримував сім'ю, виховував, забезпечував дітей і намагався бути присутнім в їх житті як батько та чоловік).
Зазначав, що 04 січня 2025 року ОСОБА_2 пішла до нічного клубу. Так як наближалась комендантська година, а чоловік турбувався про неї та хвилювався, після того як діти заснули, він пішов її шукати та знайшов обіймах коханця, вона була п'яною та агресивною.
Вказував, що це його дуже вразило і він досі переживає з цього приводу. Проте, в той момент, він спробував вперше за десять років спільного життя із дружиною, передати дружині свої почуття, внаслідок чого між ними виник конфлікт.
Посилався на те, що на шляху додому пара з'ясовувала відносини, проте розуміючи, що в такому стані вдома вони лише посилять конфлікт, свідками якого стануть діти, вони домовились, що цю ніч спатимуть в різних квартирах. Так як чоловік вже покинув орендоване житло, а його квартира була неподалік, то вони домовились, що цього разу дружина піде додому до себе, а чоловік залишиться з дітьми. А вранці пара зустрінеться і без емоцій спробують вирішити конфлікт.
Вказував, що після цього ОСОБА_1 пішов готуватися спати та прийняв невелику кількість алкоголю у якості заспокійливого і спробував заснути на деякий час. Проте, це йому не вдалось, оскільки зателефонували з поліції та сказали, що підіймаються в квартиру допитати його та забрати дітей. Він відповів, що вдома сплять діти і їм галас не потрібний, попросив кілька хвилин почекати та спустився в хол на 1 поверх під'їзду.
Зазначав, зранку він відвіз дітей матері та в той день бачив їх востаннє. На даний момент, ОСОБА_2 з невідомих причин та за виключно власним розумінням ховає дітей від ОСОБА_1 і він поки може спілкуватися з ними лише телефоном.
Посилався на те, що через надану працівникам поліції неправдиву інформацію та свідоме маніпулювання фактами, штучне створення конфлікту, ОСОБА_2 ініціювала адміністративне провадження, де автоматично і без жодних доказів ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні насильства.
Вказував, що до ухвалення рішення судом, всупереч дійсним обставинам справи, без жодного вивчення матеріалів справи та доказів ОСОБА_1 визнано кривдником і вже призначено позасудове покарання, що категорично заборонено Конституцією України.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник Соколов В.В. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.        
Потерпіла ОСОБА_2 надіслала до Київського апеляційного суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи без її участі.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку потерпілої ОСОБА_2 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за її відсутності.
Суд першої інстанції дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначення йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство -це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону).
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім'ї.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №586740, 04 січня 2025 року о 00.04 год. за адресою: АДРЕСА_4 , перебуваючи на вулиці, громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме кричав та словесно ображав тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до рапорту, який міститься в матеріалах справи, 04 січня 2025 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №387 від 04 січня 2025 року, з якої вбачається, що 04 січня 2025 року о 00:07 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04 січня 2025 року о 00:06 год. за адресою: АДРЕСА_5 , чоловік вигнав з квартири, очікують поліцію. Заявник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно рапорту ІСПДН Оболонського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Павлишина Ю.В., 04 січня 2025 року о 00:04 год. під час добового чергування в складі мобільної групи реагування на факти вчинення домашнього насильства сектору протидії домашнього насильства Оболонського УП ГУНП у м. Києві від оперативного чергового Київ-55 було отримано виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_5 , який кваліфіковано як «домашнє насильство» та було зареєстровано в Інформаційному порталі Національної поліції України - ІНПН до журналу Єдиного обліку за №387 від 04 січня 2025 року. Під час опрацювання даного виклику було встановлено, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що 04 січня 2025 року о 00:04 год. за місцем спільного проживання громадянин ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме кричав та висловлював словесні образи, чим порушив п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Тому, реагуючи на даний виклик та факт вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ №586740 від 04 січня 2025 року, який разом із зібраними матеріалами буде направлений в Оболонський районний суд міста Києва.
Як вбачається з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 04 січня 2025 року о 00:04 год. у нього виник конфлікт з його дружиною ОСОБА_2 , тому що він побачив, як вона цілувалась з коханцем. Під час конфлікту він почав кричати на свою дружину. Він сварився з коханцем, а не з дружиною.
Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 04 січня 2025 року близько 00:05 год. її чоловік ОСОБА_1 вчинив з нею сварку, під час якої ображав її нецензурною лайкою та вигнав з квартири, чим вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру.
В судовому засіданні апеляційного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що дружину з квартири він не виганяв, вона пішла сама в квартиру своєї матері. Також пояснив, що в нього виник конфлікт не з дружиною, а з її коханцем.
На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №586740 від 01 січня 2025 року, а також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та рапорту ІСПДН Оболонського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Павлишина Ю.В.
З огляду на наведені вище обставини беззаперечно вбачається, що між останніми виник конфлікт.
При цьому, конфлікт, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психологічному здоров'ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони даного проступку.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 04 січня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката Соколова В.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Соколова Вячеслава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року - залишити без змін.
 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                           Борисова О.В.