ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/7788/17                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Войтович  І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа: розпорядник майна Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" - арбітражний керуючий Шаматрін Євгеній Миколайович про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.03.2017 №0211140103, №0492140305, №0493140305, №0494140305, №0495140305.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2017 у справі №826/7788/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017, в задоволені адміністративного позову ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №826/7788/17 касаційну скаргу ПАТ "Київський суднобудівний судноремонтний завод" задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі № 826/7788/17 скасовано, справу №826/7788/17 направлено до Окружного адміністративного суду м. Києва на новий судовий розгляд.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний- судноремонтний завод" задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31.03.2017 №0211140103, №0492140305, №0493140305, №0494140305, №0495140305.
Публічне акціонерне товариство "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, яким стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 118 921,63 грн., сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 130 813,79 грн. та сплачений судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 142 705,96 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС  у  м. Києві.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року заяву Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (0411, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8; ЄДРПОУ 03149949) витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 118 921,63 грн. (сто вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна гривні 63 копійки).
 У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду про розподіл судових витрат, позивачем подало апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати додаткове рішення в частині незадоволення вимог про стягнення судового збору та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі заяву про ухвалення додаткового судового рішення.   
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відтак, з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
У силу вимог до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ "КССРЗ" сплачено за подання до суду першої інстанції позову судовий збір 118 921,63 грн. - квитанція №146 від 16.06.2017; за подання до апеляційної інстанції -    квитанція №43 від 29.09.2017 на суму 130 813,79 грн.
Також позивачем за подання касаційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі № 826/7788/17, було сплачено судовий збір у розмірі 142 705,96 грн. згідно квитанції №ПН7395 від 23.11.2017. 
Щодо стягнення судових витрат за розгляд справи в касаційному порядку, суд зазначає, що частина шоста статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає умов, за яких здійснюється розподіл судових витрат у разі повернення адміністративної справи на новий розгляд.
При цьому, судове рішення про направлення справи на новий розгляд не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає повторну передачу справи до суду відповідної інстанції для нового розгляду по суті.
Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що у випадках передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 20 грудня 2019 року у справі № 826/4788/17 та в ухвалі від 13 жовтня 2020 року у справі №540/474/19.
Колегія суддів приходить до висновку, що питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи та залежить від кінцевого рішення, яким буде вирішено позовні вимоги по суті спору.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі направлялася відповідачу, про дату і час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення відповідач належним чином повідомлений.
Від представника Головного управління ДПС у м. Києві додаткових пояснень та заперечень на вказану заяву не надходило.
Разом з тим, вищевказані обставини не були враховані судом першої інстанції при вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому оскаржуване додаткове судове рішення в частині відмови підлягає скасуванню, а вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат за розгляд справи в апеляційному та касаційному порядку - підлягають задоволенню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» судових витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги на суму 130 813,79 грн. та за подання касаційної скарги на суму142 705,96 грн., разом 273  519,75 грн. 
Апеляційна скарга не містить обґрунтувань в частині задоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" - задовольнити. 
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення - скасувати та прийняти в цій частині нове додаткове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (0411, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8; ЄДРПОУ 03149949) судові витрати із сплати судового збору у розмірі 273  519 (двісті сімдесят три тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 75 копійок.
В іншій частині Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - залишити без змін.   
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Сорочко Є.О.

             Суддя                                                                                                     Чаку Є.В.