УХВАЛА
19 травня 2025 року
м. Київ
справа №320/41642/23
адміністративне провадження №К/990/18215/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №320/41642/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альфа-Інвест Груп» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альфа-Інвест Груп» звернулося до суду суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення №0538290707 від 16 серпня 2023 року Головного управління ДПС у м. Києві, яке оскаржувалося у ДПС України, що винесене на підставі акту фактичної перевірки №001653 від 27 липня 2022 року проведеної ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3. щодо господарської одиниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альфа-Інвест Груп», що розташоване за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Єршова, буд. 11Б (Волинське відділення № 424);
- визнати протиправним та скасувати рішення про результат розгляду скарги №32128/6/99-00-06-03-02-06 від 26 жовтня 2023 року, винесене Державною податковою службою України за результатами розгляду скарги №412 від 29 серпня 2023 року на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №0538290707 від 16 серпня 2023 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 622 029,25 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16 серпня 2023 року №0538290707. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 23 жовтня 2024 року у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (повний текст судового рішення складений 24 жовтня 2024 року), а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 29 квітня 2025 року. 
Водночас у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску такого строку заявник зазначив, що первинна касаційна скарга подана у межах строку на касаційне оскарження. Також зауважує, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. На думку заявника вказані обставини є поважними підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно убачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.
Як убачається з матеріалів справи, даних Єдиного державного реєстру судових рішень та даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві - вже реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі. Однак касаційні скарги було повернуто ухвалами Верховного Суду від 09 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року та 10 лютого 2025 року.
Згідно з інформацією в системі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала про повернення касаційної скарги) був доставлений до Електронного кабінету Головного управління ДПС у м. Києві 11 лютого 2025 року о 03:48 год.
Незважаючи на це, повторну касаційну скаргу подано лише 29 квітня 2025 року, що свідчить про безпідставне зволікання з боку скаржника у повторному зверненні до суду касаційної інстанції.
Скаржником не надано належних та переконливих доказів на підтвердження об`єктивних непереборних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання касаційної скарги. При цьому суд наголошує, що сама по собі вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що повторне звернення після її повернення може здійснюватися у будь-який довільний строк. 
З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №320/41642/23 залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                     О. О. Шишов

Судді                                                                                                         І. В. Дашутін
                                                                                                                 
                                                                                                                 М. М. Яковенко