УХВАЛА
07 травня 2025 року
м. Київ
справа № 727/5956/23
провадження № 61-1126св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Пророка В. В., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
треті особи: виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація,
розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за 
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини 
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_3 , 2018 року народження, з ним за його місцем проживання.
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визначити місце проживання ОСОБА_3 , 2018 року народження, з нею, за її місцем проживання.
Шевченківський районний суд міста Чернівці ухвалою від 07 серпня 2023 року прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.
Шевченківський районний суд міста Чернівці рішенням від 28 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 серпня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив, зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив.
Визначив місце проживання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за місцем її проживання.
У січні 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Морозова О. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року, в якій просила скасувати оскаржене судове рішення, залишивши в силі ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці 
від 24 жовтня 2023 року.
У вересні 2024 року до Верховного Суду, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Якименком М. М., на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці
від 28 березня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду
від 19 серпня 2024 року, в якій заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 16 жовтня 2024 року відкрив касаційне провадження та витребував матеріали справи № 727/5956/23.
У лютому 2025 року до Верховного Суду надійшла заява представника 
ОСОБА_1 адвоката Якименка М. М. про забезпечення позову.
У своїй заяві заявник на стадії касаційного провадження просить вжити заходи забезпечення позову:
- зобов`язати матір дитини - ОСОБА_2 повідомити батькові ОСОБА_1 у день набрання судовим рішенням законної сили інформації, а саме фактичну адресу перебування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на теперішній час та надати батькові ОСОБА_1 докази перебування дитини за вказаною адресою; 
- зобов`язати матір дитини - ОСОБА_2 повідомити батькові ОСОБА_1 у день набрання судовим рішенням законної сили інформацію про фізичний та психологічний стан малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на теперішній час та надати батькові ОСОБА_1 докази, які підтверджують стан дитини;
- зобов`язати матір дитини - ОСОБА_2 повідомити шляхом надсилання смс повідомлення на мобільний номер телефону ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у день набрання судовим рішенням законної сили номер телефону ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для спілкування з батьком та/або номер телефону ОСОБА_2 , за яким батько може контактувати з дитиною;
- зобов`язати матір дитини - ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку, в тому числі, з використанням меседжерів (Telegram, Viber) тривалістю 1 годину у період часу з 19:00 год до 20:00 год за київським часом.
Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у цій справі заявник вказує на те, що після розірвання шлюбу сторони між собою не вирішили питання щодо місця проживання дитини і наразі такий спір перебуває на розгляді суду. 
Восени 2022 року мати самовільно забрала дитину від батька та декілька разів змінювала його місце проживання. 
Мати заборонила дитині бачитись з батьком. 
ОСОБА_1 був змушений за допомогою органу опіки та піклування влаштовувати зустрічі з сином. 
Мати дитини - ОСОБА_2 влаштовувала сварки та скандали, коли батько приходив до сина. 
З травня 2023 року дитина постійно, безперервно та за власним бажанням мешкала разом з батьком. Між ними наявний міцний емоційний зв`язок, а до матері син ставиться негативно, що підтверджується численними висновками психологічних експертиз.
Крім цього, всупереч постанові Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 
2023 року, якою було заборонено змінювати місце проживання дитини,
15 травня 2024 року ОСОБА_2 разом із адвокатом та своїм батьком викрали малолітнього сина ОСОБА_4 із дитячого закладу та вивезла у невідомому напрямку. 
Місце перебування сина ОСОБА_4 заявнику наразі невідоме. 
З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомо, що 13 червня 2024 року ОСОБА_3 перетнув кордон у пункті пропуску «Порубне». 
З моменту викрадення ОСОБА_2 сина сторін ОСОБА_4 , заявник (батько 
ОСОБА_1 ) не має змоги спілкуватися з сином. 
Порушення стосунків батька із сином можуть призвести до його психологічного травмування та настання негативних наслідків, зокрема, втрати зв`язку між батьком та сином, що не сприятиме виконанню рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь батька.
Розглянувши вказану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».
Згідно зі статтею 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
Вирішення питання про забезпечення позову правилами вищезазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.
Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції. 
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 159/595/20 (провадження № 61-14240св21), від 12 травня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61-5539ск23), від 20 грудня 2023 року у справі № 610/1475/20-ц (провадження № 61-15794ск23) та 
від 18 січня 2024 року у справі № 639/3019/22 (провадження № 61-17065ск23).
В ухвалах від 19 лютого 2024 року в справі № 755/5043/23 (провадження 
№ 61-17683ск23), від 08 квітня 2024 року в справі № 552/2285/22 (провадження № 61-2812ск20), від 24 квітня 2024 року в справі № 711/4586/20 (провадження 
№ 61-5734ск24) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для вирішення процесуального питання забезпечення позову на стадії касаційного оскарження судових рішень.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 333/2736/18 (провадження № 61-16707св19) вказано, що вирішення питання про забезпечення позову (зустрічного забезпечення, скасування зустрічного забезпечення або скасування заходів забезпечення позову) правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.
З огляду на викладене у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись статтями 149, 261, 400, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України ухвала оформлена суддею І. В. Литвиненко.  
 
Суддя-доповідач                                                                                      В. В. Пророк 
Судді                                                                                                            А. І. Грушицький 
                                                                                                                      І. В. Литвиненко 
                                                                                                                      Є. В. Петров
                                                                                                                      В. В. Сердюк