ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 698/783/24		
Провадження № 22-ц/821/366/25		
категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря - Глущенко І. В.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у складі: головуючого судді Лазаренка В. В.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.10.2021 між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1   укладено кредитний договір  № 399110538, який підписано електронним підписом шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов договору № 399110538 від 13.10.2021, ОСОБА_1 надано, шляхом перерахування на його банківську карту, грошові кошти у розмірі 22000 грн, строком на 30 днів до 12.11.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 0,30 % від суми кредиту за кожний день користування ним.
Зазначає, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019.
28.11.2019 «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому, інші умови договору залишились без змін.
31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021.
В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору по 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 56047,20 грн.
 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021.
 В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн.
З 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого на користь ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 399110538 від 13.10.2021.
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі і реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20.08.2024.
 Вказує, що взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував в зв`язку з чим виникла загальна заборгованість в розмірі 93416,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22000 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 71416,40 грн.
ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 399110538 в розмірі 93416,4 грн, а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 399110538 від 13.10.2021  в розмірі 35068 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1875 грн, а разом стягнуто 2783,40 грн.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, які в добровільному порядку не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал», яке набуло право вимоги.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами, відповідно п. 1.14.2 укладеного договору, оскільки не надано належних та допустимих доказів нарахування та не погашення процентів відповідно до умов п. 4.3. договору кредитної лінії.
Також суд зазначив, що нарахування позивачем за договором № 399110538 від 13.10.2021 процентів не підтверджено доказами, а заявлена ТОВ «Юніт Капітал» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 71416,40 грн, є безпідставною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ТОВ «Юніт Капітал» просить заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове в якому позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 399110538 від 13.10.2021 у розмірі 93416,40 грн.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати понесені в суді першої та апеляційної інстанцій у вигляді сплати судового збору 6056 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, покласти на відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач надав беззаперечні докази того, що саме відповідач уклав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та прийняв зобов`язання на себе.
Розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й позивачем є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі.
Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомився до укладення кредитного договору № 399110538 від 13.10.2021 та підписання електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору.
Зазначає, що в розрахунках наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником.
Крім цього, в розрахунку, наданому ТОВ «Таліон Плюс» в дату отримання права вимоги до боржника наявне нарахування коштів у сумі 22000 грн за тілом та 34047,20 грн за відсотками.
Зазначає, що при відступленні права вимоги сума боргу списується з рахунків клієнта та нараховується на рахунки Фактора, що виключає можливість сплати заборгованості Боржником, оскільки є операцією внутрішнього бухгалтерського обліку.
Вважає, що розрахунки містять підписи первинних кредиторів та є належним доказом.
Зауважує, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

13.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 399110538 від 13.10.2021, який підписано 13.10.2021 о 13 год. 18 хв. позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8Q7E2 (а.с. 22-27).
Відповідно до умов договору № 399110538 від 13.10.2021 розмір кредиту становить 22000 грн, строк кредиту 30 днів з 13.10.2021 по 12.11.2021. Проценти за користування кредитом у розмірі 1980 грн, які нараховуються за ставкою 0,30 % від суми кредиту за кожний день користування ним.
Згідно з довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 13.10.2021 на номер телефону НОМЕР_1 направлено одноразовий ідентифікатор MNV8Q7E2 (а.с. 29).
З платіжного доручення 1d6be7f7-3de3-42e7-84ef-cd731a4e7075 від 13.10.2021 вбачається, що 13.10.2021 з рахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відкритого в АТ «Таскомбанк», на кредитний рахунок № НОМЕР_2 за договором № 399110538 було проведено фінансову операцію по переказу ОСОБА_1 коштів 22000 грн (а.с. 42).    
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка станом на 14.12.2021 становить 56047,20 грн, яка складається з 22000 грн - заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 34047,20 грн, яку зазначено як сплачену 14.12.2021 (а.с. 120-121).  
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон плюс», внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка станом на 09.02.2022 становить 93416,40 грн, яка складається з 22000 грн - заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 71416,40 грн, яку зазначено як сплачену 30.05.2023 (а.с. 122-123).  
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 399110538 заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.08.2024 складає 93416,40 грн, з яких 22000 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 71416,40 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 124).
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 (а.с. 63-73). 
28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишились без змін (а.с. 74).
31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с. 75-84).
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору по 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с. 85).
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с. 86).
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору 31.12.2023 (а.с. 87).
 Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 56047,20 грн (а.с. 88-90).
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 (а.с. 91-99).
Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» також укладено ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (а.с. 100-101).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн (а.с. 103-105).
З 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого на користь ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 399110538 від 13.10.2021 (а.с. 106-114).
 Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн, що підтверджується актом прийому-передач і реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 (а.с. 116-119).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, що спірний договір є електронним, а особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
Так, матеріалами справи підтверджується, що 13.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 399110538, який позичальник підписав електронним підписом.
Відповідно до платіжного доручення 1d6be7f7-3de3-42e7-84ef-cd731a4e7075 від 13.10.2021, з рахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відкритого в АТ «Таскомбанк», на кредитний рахунок № 4149-43ХХ-ХХХХ-2923 за договором № 399110538, 13.10.2021 було проведено фінансову операцію по переказу ОСОБА_1 кошти в розмірі 22000 грн (а.с. 42). 
Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором № 399110538 виконав у повному обсязі.
Вказана обставина встановлена судом першої інстанції та не оспорюється сторонами.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01.
У п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року зазначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Враховуючи положення договору факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 56047,20 грн, оскільки підписання реєстру права вимоги № 164 відбулося 14 грудня 2021 року, тобто після укладення договору кредитної лінії № 399110538 від 13.10.2021.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 399110538 від 13.10.2021, що підтверджується реєстром прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року.
20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 200824, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 399110538 від 13.10.2021, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року.
Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги те, що вказаний вище кредитний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом, наявність якого разом з електронним підписом первісного кредитора підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, та того, що позичальник всі умови договору цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Досліджуючи подані позивачем докази в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії № 399110538 від 13 жовтня 2021 року, перевіривши їх, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Правовий аналіз зазначених норм права вказує на те, що у разі порушення позичальником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України протягом всього часу - до закінчення строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі, прострочення яких мало місце під час дії договору.
Після спливу визначеного договором строку кредитування (зміни строку виконання зобов`язання) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Колегія суддів апеляційного суду застосовує до спірних правовідносин відповідну судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка є релевантною до цієї справи і незмінною.
Виходячи з правового аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії кредитного договору, слід дійти висновку, що вимоги кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за порушення виконання зобов`язання за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджуються з нормами матеріального права, а відтак не дають підстав для висновку про порушене право кредитора в цій частині вимог.
У справі, яка переглядається, строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 12.11.2021.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» вказувало, що відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на суму 56047,20 грн.
В подальшому, відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн, яка також перейшла до нового кредитора позивача.
На підтвердження вказаних сум ТОВ «Юніт Капітал» було надано розрахунки заборгованості за кредитним договором № 399110538, що складається з: 22000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 71416,40 грн – остаточної суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період з 13.10.2021 по 26.08.2024 (а.с. 120-124).
З наданих розрахунків вбачається, що фактично вказані суми виникли внаслідок нарахування відсотків поза межами строку дії договору, який закінчився 12 листопада 2021 року, що не ґрунтується на законі, оскільки права та інтереси кредитодавця за межами строку дії договору захищаються у спосіб застосування до боржника вимог ст. 625 ЦК України.
Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що надані розрахунки заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», належним доказом нарахованої заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України бути не можуть, оскільки в графі всього сплачених процентів за період з 13.10.2021 по 30.05.2023 зазначено 71416,40 грн, що не узгоджується з позовними вимогами.
Виписка з особового рахунка за кредитним договором № 399110538  ОСОБА_1 також не містить розрахунку заборгованості за відсотками відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно із п. 1.2. договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що обумовлений сторонами в кредитному договорі строк кредитування тривалістю 30 днів було продовжено та відповідно нараховано проценти відповідно до умов п. 4.3. договору кредитної лінії.
Пунктом 1.14.2 договору визначено, що у разі настання передбаченої п. 1.9.3. договору відкладної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п. 1.2. Договору строк, у розмірі розрахованому за базовою процентною ставною, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 35068 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 13068 грн та суму кредиту у розмірі 22000 грн.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не спростував наявність заборгованості перед позивачем, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що стягнення заборгованості із нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитом після 12 листопада 2021 року є безпідставним та задоволенню не підлягає, а стягнення тіла кредиту та відсотків за користуванням кредиту необхідно здійснювати у відповідності до п. 1.14.2 Договору кредитної лінії № 399110538 від 13.10.2021.
Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Оскільки, позивачем не надано доказів здійснення відповідачем активації функції продовження строку кредитування, тому суд першої інстанції правильно вирішив справу.
Таким чином, як убачається з досліджених судом доказів, позичальник має сплачувати кредитодавцю визначені у договорі відсотки за користування кредитом, відповідно до умов укладеного кредитного договору з урахуванням визначеного строку дії кредитування.
Аргумент позивача про те, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, ґрунтується на припущеннях, оскільки доказів пред`явлення кредитором таких вимог до відповідача (боржника) матеріали справи не містять.
Доводи ТОВ «Юніт Капітал» про те, що ТОВ «Юніт Капітал», як новим фактором, якому відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 399110539 від 13.10.2021, жодних нарахувань не здійснювалось, а тому належними, повними та вичерпними доказами наявної заборгованості відповідача по кредиту на загальну суму 93416,40 грн є розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також ТОВ «Таліон Плюс», не ґрунтується на вимогам закону, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи з правового аналізу змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії кредитного договору, та встановлених фактичних обставин справи в частині строку виконання кредитного зобов`язання у повному обсязі, який настав 12.11.2021, слід дійти висновку, що вимога кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджуються з нормами матеріального права, а відтак не дають підстав для висновку про порушене право як первісного, так і нового кредитора в цій частині вимог.
Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, вірно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що їх регулюють, надав належну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням доведеності позовних вимог обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги .
Крім того, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просило стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу та судовий збір.
Враховуючи часткове задоволення позову судом та норми ст. 137, 141 ЦПК України, суд правильно вирішив і питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача ці витрати в розмірі 1875 грн за правову допомогу та 908,4 грн судового збору, пропорційно до задоволених вимог.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко 

О. М. Новіков