ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року 

м. Київ
справа № 380/3406/21
адміністративне провадження № К/990/9665/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Рибачука А.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 (головуючий суддя: Матковська З.М., судді: Бруновська Н.В., Хобор Р.Б.) у справі № 380/3406/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФУ у Львівській області або відповідач), в якому просив:
визнати протиправними бездіяльність та дії ГУПФУ у Львівській області, викладені у відповіді за № 1793-1201/М-52/8-1300/21 від 22.02.2021, щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років з 01.10.2020 відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 520 від 16.11.2020, без обмеження граничного розміру пенсії, із подальшою виплатою її у розмірі, встановленому після перерахунку та без інших будь - яких стягнень і відрахувань;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 520 від 16.11.2020, з 01.10.2020 з розрахунку 80 відсотків від розміру заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії, із подальшою виплатою її у розмірі, встановленому після перерахунку та без інших будь - яких стягнень і відрахувань.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 21.05.2021 позов задовольнив частково:
визнав протиправними дії ГУПФУ у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та її виплату за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 13.12.2019, виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки № 520 від 16.11.2020, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону, без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат;
зобов`язав ГУПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 13.12.2019, виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки № 520 від 16.11.2020, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону, без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 09.12.2021 оскаржив його в апеляційному порядку.
Із покликанням на вимоги статей 295, 298 КАС України та у зв`язку із відсутністю клопотання про поновлення строків, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 апеляційну скаргу ГУПФУ у Львівській області залишено без руху з наданням апелянту десятиденного строку з моменту отримання цієї копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання суду заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження.
На виконання вимог зазначеної ухвали апелянт подав суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивовану тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 надійшло на адресу ГУПФУ 26.11.2021 та зареєстроване в системі електронного документообігу за вх. №25717/7.
Перевіривши доводи заяви про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021, суд апеляційної інстанції визнав неповажними наведені причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим ухвалою від 15.02.2022 відмовив у відкритті апеляційного провадження із покликанням на пункт 4 частини першої статті 299 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2022 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ГУПФУ у Львівській області про зупинення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2022.
Ухвалою Верховного Суду від 25.06.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 21.05.2021.
Суд апеляційної інстанції констатував, що пенсійному органу було відомо про наявність цієї судової справи.
Також апеляційний суд наголосив, що з часу ухвалення рішення у цій справі судом першої інстанції та до моменту подання апеляційної скарги пройшло більше шести місяців, що свідчить про незацікавленість ГУПФУ у Львівській області у розгляді та вирішення справи, зважаючи на його пасивну процесуальну поведінку.
За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження становитиме втручання у принцип res judicata.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Касаційна скарга відповідача обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не було взято до увагу ту обставину, що копію оскаржуваного рішення ГУПФУ у Львівській області отримано лише 26.11.2021. 
Таким чином, останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 з дати отримання рішення суду слід вважати 28.12.2021.
У свою чергу, відповідач без зволікань 03.12.2021 направив апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку.
Скаржник наголосив, що забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію чи касацію.
Таким чином, скаржник вважає, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся поза волею пенсійного органу та не є результатом неналежного дотримання ним права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, скаржник наполягає, що у суду апеляційної інстанції не було правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній стверджує про порушення пенсійним органом строків на апеляційне оскарження судового рішення без поважних на те причин. 
Позивач вважає, що несвоєчасне отримання судового рішення є наслідком зловживань пенсійним органом своїми правами та обов`язками. 
На переконання позивача, пенсійний орган достеменно знаючи про судовий спір повинен був проявити зацікавленість щодо результату розгляду справи, проте свідомо допустив зволікання щодо  отримання копії судового рішення та оскарження його у встановленому законом порядку і в розумні строки.
Згодом на адресу Верховного Суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній наполягає, що пенсійний орган будучи процесуально обізнаним про передбачені законодавством строки ухвалення судового рішення та його оприлюднення (надсилання), повинен був вчиняти активні дії, спрямовані на отримання рішення у паперовому вигляді та/або ж шляхом ознайомлення з ним після оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (27.05.2021).
Проте будь-яких доказів та аргументів на підтвердження обставин, які об`єктивно перешкоджали пенсійному органу у період з 27.05.2021 по 26.11.2021 ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням, скаржником не надано.
Своєю чергою, наведені скаржником обставини, якими він обґрунтовує поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження (понад 6 місяців), не дають підстав вважати їх об`єктивними та непереборними, оскільки процесуальна поведінка пенсійного органу не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав в судовому порядку.
У серпні 2023 року на адресу Верховного Суду від позивача додатково надійшли пояснення у справі, в яких останній у черговий раз наполягає на зловживанні пенсійним органом своїми правами та обов`язками щодо оскарження судового рішення в строки, передбачені КАС України.
У подальшому через підсистему «Електронний суд» позивач подав додаткові пояснення у справі, в яких просив суд касаційної інстанції врахувати інформацію, надану Львівським окружний адміністративним судом та ДП «Інформаційні судові системи» на його запити, з приводу того, що відповідач мав реальну можливість ознайомився із повним текстом судового рішення в електронному кабінеті, в якому ГУПФУ у Львівській області зареєстроване з 13.10.2021. 
Позивач наполягає, що Львівський окружний адміністративний суд 26.10.2021 направив (надіслав) до електронного кабінету ГУПФУ у Львівській області в електронному вигляді судове рішення від 21.05.2021.
Натомість апеляційна скарга подана ГУПФУ у Львівській області лише 09.12.2021, тобто майже через два місяці після отримання доступу до рішення суду, яке стосується прав та інтересів його як відповідача.
На переконання позивача, така процесуальна поведінка скаржника не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав в судовому порядку.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві (письмових поясненнях) на неї, Верховний Суд виходить з такого.
Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.
За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 295 КАС України передбачено строки на апеляційне оскарження.
Своєю чергою, відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції установив, що апеляційна скарга ГУПФУ у Львівській області надійшла до Восьмого апеляційного адміністративного суду через понад 6 місяців з моменту ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.
Своєю чергою, пропуск строку апелянт обґрунтовує необізнаністю про прийняте судом першої інстанції судове рішення до моменту звернення 26.10.2021 пенсійного органу з відповідною заявою до місцевого суду про отриманням копії рішення, яке фактично отримано представником лише 26.11.2021.
Надаючи правову оцінку в контексті висновків суду апеляційної інстанції та доводів касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Стаття 295 КАС України передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на   ухвалу   суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку   письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених   частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Отже, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження лише у разі його пропуску з поважних причин.
Своєю чергою, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Як зазначалося вище, в якості причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 21.05.2021, ГУПФУ у Львівській області покликається на несвоєчасне отримання повного тексту судового рішення.
Колегією суддів установлено, що в розглядуваній справі, судом першої інстанції рішення ухвалено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Порядок вручення судового рішення деталізовано в статті 251 КАС України, яка серед іншого визначає, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку   письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження,   місця проживання   чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, у розумінні статті 251 КАС України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.
Крім того, згідно з частиною одинадцятою статті 251 КАС України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що питання належності вручення процесуальних документів учасникам справи було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом.
Так, зокрема у постановах від 31.10.2019 у справі № 760/22516/18, від 28.01.2021 у справі № 260/1888/20, від 31.03.2021 року у справі № 240/13092/20, від 09.04.2021 у справі № 500/90/19, від 17.06.2021 у справі № 420/2097/20, від 01.07.2021 у справі №802/118/17-а, від 22.07.2021 у справі № 340/141/21 та від 26.01.2022 у справі №240/12515/20 Верховний Суд зазначив про необхідність застосування саме положень підпункту 15.15 пункту 15 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України та вручення судових рішень судами в паперовій формі.
Відповідно до підпункту 15.1 пункту 15 частини 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Відповідно до підпункту 15.3 пункту 15 частини 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи   розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.
Згідно з підпунктом 15.15 пункту 15 частини першої зазначеного розділу КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи   суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Пунктом 16 цього розділу встановлено, що до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Під час розгляду цієї справи колегією суддів установлено, що в матеріалах справи відсутня оцінка інформації щодо направлення на адресу учасників справи копії судового рішення від 21.05.2021 в паперовій формі.
Натомість у матеріалах справи міститься акт Львівського окружного адміністративного суду від 04.01.2021, в якому зазначено про обмеження відправлення поштової кореспонденції у зв`язку з відсутністю фінансування            (а.с. 72).
Колегія суддів наголошує на сталості висловленої Верховним Судом позиції, яка полягає у тому, що   неналежне виконання судом обов`язку щодо вручення стороні справи судового рішення не може бути підставою для застосування до особи, яка самостійно не отримала таке рішення, негативних процесуальних наслідків.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції цим обставинам належної правової оцінки не надав, обмежившись лише тим, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст оскаржуваного судового рішення від 21.05.2021 оприлюднений 27.05.2021, а отже пенсійний орган мав можливість дізнатися про прийняте рішення на інформаційному ресурсі, та відповідно ознайомитися з його змістом.
Проте, пенсійний орган не проявив зацікавленості щодо з`ясування стану розгляду справи.
Водночас колегія суддів констатує, що оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень не є одним з процесуально передбачених КАС України способів вручення судового рішення.
Колегія суддів враховує, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення від 21.05.2021, окремі підсистеми ЄСІТС («Електронний кабінет», «Електронний суд», відеоконференцзв`язок) ще не розпочали функціонування.
Втім,  17.08.2021 Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).
У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.
У силу вимог абзацу 23 підпункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. 
За визначенням, наведеним у підпункті 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС, офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Отже, з 05.10.2021 почали функціонувати окремі підсистеми ЄСІТС («Електронний кабінет», «Електронний суд», відеоконференцзв`язок), що дозволяє суду вчиняти окремі процесуальні дії з використанням цих підсистем, зокрема, вручати судове рішення в електронній формі шляхом його направлення на офіційну електронну адресу учасника справи, і лише в разі відсутності у особи такої адреси або за її заявою - в паперовій формі шляхом видачі безпосередньо в суді або направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відтак, з початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства (пункту 6 статті 18 КАС України) адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.
У додатково поданих до суду касаційної інстанції поясненнях позивач з покликанням на інформацію, зазначену у листі ДП «Інформаційні судові системи» від 06.08.2024 № 4148/7/11-30-24, наполягає, що користувач - ГУПФУ у Львівській області зареєструвався в підсистемі «Електронний суд» 13.10.2021.
Відповідно до інформації, зазначеної у листі Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 № 03.1-04/24515/24, рішення в електронному вигляді від 21.05.2021 у справі № 380/3406/21 було надіслано ГУПФУ у Львівській області в його електронний кабінет та доставлено 26.10.2021 о 14:27 год.
Таким чином, позивач стверджує, що ГУПФУ у Львівській області з 26.10.2021 мало реальну можливість ознайомитися із повним текстом судового рішення в електронному кабінеті.
Натомість апеляційна скарга подана ГУПФУ у Львівській області лише 09.12.2021, тобто майже через два місяці після отримання доступу до рішення суду в електронному кабінеті.
З інформації, зазначеній у листі Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 № 03.1-04/24515/24, долученого позивачем в касаційній інстанції, вбачається, що згідно даних автоматизованої комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» рішення в електронному вигляді від 21.05.2021 у справі №380/3406/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій було надіслано ГУПФУ у Львівській області в його електронний кабінет та доставлено 26.10.2021 о 14:27 год.
Відповідно до інформації, зазначеної у листі ДП «Інформаційні судові системи» від 06.08.2024 № 4148/7/11-30-24, також долученому позивачем у ході касаційного провадження, користувач «Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області» зареєструвався в підсистемі ЕС 13.10.2021 о 16:13. 
У цьому листі також зазначено, що основною умовою наявності справи в кабінеті користувача ЕС, направлення сповіщень до кабінету ЕС та повідомлень на електронну адресу учасника справи (сповіщень про надходження нових документів), є внесення відповідальним працівником суду інформації про ЄДРПОУ/РНОКПП учасника справи до автоматизованої системи документообігу суду (далі - АСДС).
Учасника справи з РНОКПП «Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській Області» було внесено 15.03.2021, проте зазначений користувач зареєструвався в підсистемі ЕС 13.10.2021. 
Отже, запитуваний документ став доступний в кабінеті користувача «Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області» з 13.10.2021.
Проте, судом апеляційної інстанції не перевірена інформація щодо направлення сповіщення про надходження запитуваного документу до кабінету користувача та на електронну адресу учасника справи «Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській Області». 
Додатково ДП «Інформаційні судові системи» в цьому листі роз`яснило, що направлення сповіщення про надходження документу до кабінету користувача та на електронну адресу не відбувається, якщо учасник справи був зареєстрований в ЕС пізніше, ніж було додано документ.
В цьому контексті Верховний Суд наголошує, що судом апеляційної інстанції не перевірена та не надана оцінка інформації щодо направлення або ненаправлення відповідачу копії судового рішення  за допомогою підсистеми «Електронний суд» та засобів електронного зв`язку за наявності відповідних умов. 
Своєю чергою, з`ясування судом апеляційної інстанції обставин належного повідомлення ГУПФУ у Львівській області про оскаржуване судове рішення від 21.05.2021 в один із визначених законодавцем альтернативних способів (зокрема, шляхом  надіслання судового рішення в електронний кабінет) має важливе значення для вирішення питання щодо початку обчислення перебігу процесуальних строків апеляційного оскарження, визначених статтею 295 КАС України, та відповідно для застосування наслідків щодо відмови у відкритті апеляційного провадження, передбачених пунктом 4 частини першої статті 299 цього Кодексу.
Натомість у спірному випадку, суд апеляційної інстанції передчасно застосував до апеляційної скарги ГУПФУ у Львівській області наслідки щодо відмови у відкритті апеляційного провадження, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що для постановлення законного рішення, суду апеляційної інстанції необхідно перевірити чи надходило оскаржуване судове рішення від 21.05.2021 до електронного кабінету ГУПФУ у Львівській області 26.10.2021, та відповідно від цього відштовхуватися при вирішенні питання початку перебігу процесуальних строків апеляційного оскарження. 
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та передчасно відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою пенсійного органу.
З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями   345,   349,   353,   355,   356 КАС України, Суд 
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити. 
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 у справі №380/3406/21 скасувати.
Справу № 380/3406/21 направити на продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                              С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          А. І. Рибачук