Справа № 446/549/17                                Головуючий у 1 інстанції: Самсін М. Л. 
Провадження № 22-ц/811/434/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В. 
№ 22-ц/811/433/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
з участю: ОСОБА_1 , прокурорів Мельничука Ю.І. та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року та на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до виконкому Кам`янко-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво.
Позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та Кам`янка-Бузькою міською радою було укладено договір про оренду земельної ділянки для обслуговування магазину промислових товарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,0440 га.
На зазначеній ділянці, в подальшому, нею самочинно було здійснено добудову господарських споруд загальною площею 364,6 м.кв. При цьому площа споруди збільшилась на 189,4 м.кв.
22 березня 2016 року на вказану будівлю був виготовлений технічний паспорт з визначенням усіх стін та перегородок, планом поверхів з урахуванням усіх добудов.
06 квітня 2016 року був проведений технічний огляд конструкцій та інженерних мереж, за результатами якого експертом було встановлено можливість експлуатації об`єкта нерухомості.
Жоден з сусідів не має до неї претензій з приводу проведеної реконструкції.
Вважала, що вона на підставі ст.ст. 319, 328, 375, 376 ЦК України має право на визнання за нею права власності на нежитлове приміщення - будівлю магазину загальною площею 364,6 кв.м з урахуванням реконструкції (площа добудови 189,4 кв.м), по АДРЕСА_1 (а.с.1-3).
Оскаржуваним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Кам"янка-Бузька Львівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на самочинне будівництво - реконструкцію з добудовою до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , площею 189,4 м.кв.
Ухвалою  Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року  виправлено описки допущені в рішенні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області № 446/549/17 від 04 травня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, вказавши: в описовій частині рішення, - «на зазначеній ділянці нею було здійснено добудову площею 189,4 кв.м»; в абзаці сім мотивувальної частини рішення «Згідно технічного паспорта на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа будівлі, яка позначена в технічній документації під літерою А-1 288,0 кв.м (після реконструкції збільшилась на 189,4 кв.м).
Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Кам"янка-Бузька Львівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності  на самочинне будівництво - реконструкцію з добудовою до нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , площею 288,0 кв.м. 
Вищезгадані судові рішення оскаржила Жовківська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області та в інтересах Державної інспекції архітектури та містобудування України.
Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області на рішення Кам`янка- Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво (а.с.175-179).
Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області на ухвалу Кам`янка- Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво (а.с.180-183).
Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 26 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Кам`янка- Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво (а.с.179-199).
Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 26 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво (а.с.223-225).
В апеляційній скарзі яку подала Жовківська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України покликається на те, що ухвалу від 08 травня 2018 року про виправлення описки суд прийняв з порушенням положеннями ст.269 ЦПК України та задовольнив заяву позивача про внесення до рішення суду нових відомостей на підставі яких змінилась площа самочинно забудованих приміщень з 189,4 м.кв. на 288,0 кв.м.
ОСОБА_1 не надано, а судом не досліджено жодного доказу про те, що об`єкт будівництва на який вона просить визнати право власності збудований на підставі належного дозволу чи належно затвердженого проекту, а також такий збудований без істотних порушень будівельних норм і правил.
Позивачкою не надано документів, які б свідчили про дотримання встановленого порядку погодження самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію, а також звернення до компетентних органів та установ із зазначеними питаннями.
Крім того, посилаються на практику Верховного Суду у справі №760/21223/17-ц від 22 серпня 2020 року, про те, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено
Просить рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року та ухвалу цього суду від 08 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволені позову.
13 травня 2025 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу Жовківської окружної прокуратури у якому просить залишити рішення Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року та ухвалу від 08 травня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу Жовківської окружної прокуратури без задоволення.
Ухвалою судового засідання від 22 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення, прокурорів Мельничука Ю.І. та Мацюри Я.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 на земельній ділянці яка була передана їй за договором оренди було здійснено добудову господарських споруд площею 364,6 кв.м, при цьому площа споруди збільшилась на 189,4 кв.м.
За результатами технічного обстеження, проведеного ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Тріада», об`єкта розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.
Отже, згідно рішення Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво – реконструкцію з добудовою до нежитловї будівлі по АДРЕСА_1 , площею 189,4 м.кв.
Згідно ухвали  Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво – реконструкцію з добудовою до нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , площею 288,0 кв.м., згідно даних технічного паспорта виданого 22 березня 2016 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації».
З такими висновками судів погодитися не можна із наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 та Кам`янко-Бузькою міською радою 17 квітня 2008 року укладено договір оренди землі, кадастровий номер 4622110100:01:0070041 площею 0,0440 га зареєстрована на праві власності за територіальною громадою в особі Кам`янка-Бузької міської ради, а також зареєстровано інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 17 квітня 2008 року та додаткової угоди від 22 вересня 2009 року, відповідно до яких є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .
Вказана земельна ділянка передана для обслуговування магазину промислових товарів, і знаходиться по АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться нежитлова будівля загальною площею 98,6 кв.м., яка 17 березня 2025 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2626 від 28 жовтня 2024 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу Приходько Н.М.
Крім цього, судом першої інстанції досліджувався технічний паспорт на магазин по АДРЕСА_1 і встановлено, що загальна площа магазину, який позначений         на технічному паспорті під літерою А-1 – 364,6 кв.м. (після реконструкції збільшилася на 189,4 кв.м). Однак вказане не відповідає фактичним обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка ініціювала позов щодо визнання за нею права власності на нежитлову будівлю магазину загальною площею 364,6 кв.м. (площа добудови 189.4 кв.м) по АДРЕСА_1 .
Задовольняючи позов, суд першої інстанції 04 травня 2017 року визначився лише щодо приміщень площею 189,4 м.кв. та залишив без вирішення питання щодо приміщень площею 175,2 кв.м (364,6 – 189,4 кв.м =175,2 кв.м).
Ухвалою від 08 травня 2018 року про виправлення описки суд задовольнив заяву ОСОБА_1 та вирішив позовну вимогу в більшій частині, щодо приміщень площею 288,0 кв.м., однак залишив без вирішення питання щодо приміщень 76,6 кв.м. (364,6 кв.м.-288 кв.м =76 кв.м). 
В подальшому суд першої інстанції ухвалою від 29 липня 2024 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки щодо визнання за нею права власності на приміщення загальною площею 364,6 кв.м. (а.с.58-60).
В той же час – описка – це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка у рішенні, яка допущена під час його письмово вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).
Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та стоків (Ухвала ВП ВС від 27 травня 2020 р у справі №904/10956/16).
Виходячи із правової позиції Верховного Суду, суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.
З наведеного вбачається, що ухвалу від 08 травня 2018 року про виправлення описки, суд першої інстанції прийняв з порушенням приписів ст.269 ЦПК України та задовольнив заяву ОСОБА_1 про внесення до рішення до рішення суду від 04 травня 2017 року нових відомостей на підставі яких змінилася площа самочинно збудованих приміщень з 189,4 кв.м. до 288,0 кв.м.
Також встановлено, що в Реєстрі будівельної діяльності, за параметром пошуку «кадастровий номер – 4622110100:016007:0041» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, відсутні (інформація ДІАМ №302/04/18-25 від 21 січня 2025 та 296/04/18-25 від 21 січня 2025).
Разом з цим в Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за параметром пошуку «замовник будівництва – ОСОБА_3 виявлено, що наявна інформація про такі документи:
відмову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області у реєстрації декларації про готовність о`єкта до експлуатації від 15 січня 2018 року за реєстраційним номером: ЛВ151180151256 щодо об`єкта будівництва: «Реконструкція з добудовою до нежитлової будівлі», за адресою: АДРЕСА_1 , замовник – ОСОБА_1 .. У графі «попередній документ про початок будівництва, повний номер» зазначено: «Кам`янка Бузький районний суд справа №446/549/17 16 травня 2017»;
повернуто на доопрацювання Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації щодо об`єкта, за рішенням суду від 01 лютого 2021 за реєстраційним номером: ЛВ131200708619 щодо об`єкта будівництва: «Реконструкція нежитлового приміщення» (адреса не зазначена), замовник – ОСОБА_1 .
Крім цього, в Реєстрі будівельної діяльності, за параметром пошуку «замовник» - ОСОБА_1 » виявлено, що наявна інформація про повернуту на доопрацювання Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, за рішенням суду №ЛВ 131200708619 від 01 лютого 2021 року.
Як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , після отримання позитивних для себе рішень судів, вона звернулася в установленому законом порядку до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області для прийняття реконструйованого приміщення магазину в експлуатацію, однак зазначену декларацію її було повернуто для доопрацювання.
В той же час, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (п.5 ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності»).
Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.
Аналогічна за змістом норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461.
Таким чином, прийняття спірного приміщення в експлуатацію є обов`язковим, а сама процедура регламентована нормами чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без необхідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року у справі №6-718 цс 17 зазначено: «за положенням спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначається через сукупність його основних ознак, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визнаний самочинним, зокрема якщо такий об`єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
ОСОБА_1 здійснила самочинне будівництво-реконструкцію з добудовою до нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 без дотримання містобудівного законодавства, і, на той час, без погодження власника земельної ділянки – Кам`янка-Бузької міської ради.
Частиною другою статті 376 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Однак, у виняткових випадках стаття 376 ЦК України передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в разі наявності обставин, передбачених частинами третьою, п`ятою цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України в редакції на час ухвалення оскаржуваних рішень, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України).
09 травня 2025 року між Кам`янка-Бузькою міською радою та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0044 га, кадастровий номер 4622110100:01:00760041 та цього ж дня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за відповідачкою право власності на зазначену земельну ділянку.
Однак, набуття відповідачкою права власності на земельну ділянку не дає підстав для визнання за нею права власності на самочинне будівництво – реконструкцію з добудовою до нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , площею 288,0 кв.м., при недотриманні нею вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (ст.6, п.5 ч.5 ст.26, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності», ст.ст.24,28,28-1,30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування», п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461), а саме: відсутності дозвільних документів на початок будівництва та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
У даному випадку технічне обстеження приміщення магазину на АДРЕСА_1 проведеного ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «Тріада» (а.с.17-31) щодо визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації та встановлення готовності до експлуатації не замінює висновок Державної інспекції архітектури та містобудування України про прийняття зазначеного об`єкту до експлуатації. 
Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції перебрав на себе функції Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо відповідності підготовчих та будівельних робіт, матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил, а також технічним умовам, затвердженим проектним вимогам і рішенням, перевірки належного оформлення нормативно-технічної та проектної документації, дотримання порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, проведення обстеження об`єктів та реалізації заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.
Виходячи зі змісту ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості та, зокрема, введення його в експлуатацію
До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва.
За відсутності належних та допустимих доказів введення спірного об`єкту нерухомості в експлуатацію відсутні підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудоване майно.
У постанові від 22 серпня 2020 року у справі №760/21223/17-ц Верховний Суд дійшов висновку, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов передчасних висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
З врахуванням наведеного апеляційна скарга Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України підлягає до задоволення, рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року та ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Жовківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України – задовольнити.
Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 травня 2017 року та ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.