Справа № 461/1323/24                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1816/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Cекретар Салата Я.І.
розглянувши без участі сторін в м. Львові цивільну справу №461/1323/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором
в с т а н о в и в :

08 лютого 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 124045, 51 грн. станом на 19 грудня 2023 року.
       Позовна заява мотивована тим, що 12 вересня 2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду №С-614-001817-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № НОМЕР_1 . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 49900 грн.
       Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 07 березня 2023. 
       Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 19 грудня 2023 року становить 124045,51 грн.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02 листопада 2023 року.        Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, до нього будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за Угодою №С-614-001817-18-980 від 12 вересня 2018 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування в розмірі 124045,51 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.
       Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2024 року позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Угодою №С-614-001817-18-980 від 12 вересня 2018 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки в розмірі 124045,51 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.
       Рішення суду оскаржив відповідач  ОСОБА_1 . 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним.
       Визнає зобов`язання перед банком лише щодо тіла кредиту в сумі 37 227,60 грн. Інші нарахування є безпідставними та не підтверджені належними доказами.
       Сам факт підписання паспорта споживчого кредиту не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, які визначають плату за користування кредитними коштами у вигляді відсотків, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
       Зазначає, що у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Неустойка та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем.
       АТ «Ідея Банк» з 24 лютого 2022 року безпідставно нараховував йому відсотки та неустойки в повному обсязі.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 прострочених процентів в сумі 76241,74 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.
       Рішення суду в частині стягнення з нього основного боргу за кредитом в сумі 37 227,60 грн та прострочений борг в сумі 10 576,17 грн просить залишити без змін.
       08 серпня 2024 року від АТ «Ідея Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому представник банку покликаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.        Розгляд справи просить здійснювати без участі представника АТ «Ідея Банк».
       Звертає увагу, що між сторонами було досягнуто згоду з приводу розміру відсоткової ставки, а саме – 24% річних. АТ «Ідея банк» не нараховував відповідачу жодних платежів (штрафів/пені, інше) за порушення/невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. 
       Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
       Відповідно до ч.2ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Матеріалами справи та судом встановлено, що 12 вересня 2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду №С-614-001817-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
       Згідно умов укладеної угоди, банк надає ОСОБА_1 кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах:
максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн;
ліміт кредитної лінії, доступний ОСОБА_1 на момент укладення угоди, становить 49900 грн;
процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних.
       Угода між позичальником ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» була підписана без жодних застережень.
       12 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, чим підтвердив факт ознайомлення ним з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
       У зв`язку з неналежним виконання умов укладеної угоди, у позичальника ОСОБА_1 станом на 02 листопада 2023 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 124045,51 грн, у зв`язку з чим АТ «Ідея Банк» 02 листопада 2023 року звернулося до останнього з вимогою про усунення порушень кредитних зобов`язань.
       Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов укладеної з банком угоди, кредит не повернув, у зв"язку з чим у нього утворилася заборгованість перед банком в загальному розмірі 124045,51 грн, яку слід стягнути на користь останнього.
       З висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з наступних підстав.
       Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
       За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
       У ст. 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
       Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
       Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
       Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
       У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
       Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
       Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
       Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
       У зв`язку із невиконанням умов Угоди №С-614-001817-18-980 утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 19.12.2023 становить 124045,51 грн. та складається із наступного: основний борг – 37227,60 грн.; прострочений борг – 10576,17 грн. та прострочені проценти – 76241,74 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності між сторонами згоди про встановлення відсотків спростовуються умовами підписаної між сторонами 12 вересня 2018 року угоди №С-614-001817-18-980 та паспорту споживчого кредиту.
       З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що останньому після підписання угоди було встановлено кредитний ліміт в розмірі 49900 грн, якими він активно користувався, здійснював часткове погашення заборгованості.
       Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 , заперечуючи нараховані банком суми, стверджує лише, що вони є безпідставними і не підтверджені належними доказами, тоді як такі нарахування здійснювалися згідно умов підписаної між сторонами угоди.
       Позичальник ОСОБА_1 не оскаржував умови підписаної 12 вересня 2018 року з банком угоди №С-614-001817-18-980 у зв`язку з чим безпідставним з його сторони є твердження про незаконне нарахування банком йому заборгованості.
       З представленого в суді апеляційної інстанції детального розрахунку по кредиту №С-614-001817-18-980 від 12 вересня 2018 року вбачається, що банк вимагає від ОСОБА_1 лише основний борг - 37227,60 грн, прострочений борг – 10576,17 грн та прострочені проценти – 76241,74 грн. Жодних інших нарахувань ОСОБА_1 , таких як комісія, пеня, штраф чи інше, банк не вимагає повертати, в той же час, ОСОБА_1 не обмежений в праві звернутися до суду з позовом за захистом свого права, якщо він вважає, що банк допустив безпідставне нарахування йому боргу, погашення якого здійснювалося за рахунок кредитних коштів.
       Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав вважати їх неправильними. 
       Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «Ідея Банк», судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
       Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
у х в а л и в:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 травня 2024 року залишити без змін
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 02 травня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк