ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2025 р.                                                                     Справа №914/3063/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді                                                                             Галушко Н.А.
суддів                                                                                                    Желіка М.Б.   
                                                                                                                  Орищин Г.В.
секретар судового засідання – Голубінка М.В.

за участю представників учасників процесу:
представник позивача – Підбірний М.Я.
представник відповідача -1– Наконечна О.М.
представник відповідача -2– Піхоцька Л.В.
представник відповідача -3 – не з`явився
представник третьої особи -1– Наконечна О.М.
представник третьої особи-2– не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" від 15.04.25 (вх. № ЗАГС 01-05/1157/25 від 15.04.25)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 (повний текст ухвали складено та підписано 07.04.2025., суддя Рим Т.Я.)
у справі № 914/3063/22
за позовом: Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права",
до відповідача - 1: Виконавчого комітету Львівської міської ради,       
до відповідача - 2: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради,       
до відповідача - 3: Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради,
третя особа - 1: Львівська міська рада,
третя особа - 2: Ліцей "Європейський" Львівської міської ради,
про:визнання незаконним та скасування рішення та наказу,       зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень.
Заклад вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" (далі –позивач) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі – відповідач-1), Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі – відповідач-2) та Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі – відповідач-3), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Львівської міської ради (далі – третя особа-1) і Ліцею "Європейський" Львівської міської ради (далі – третя особа-2) про:
- визнання незаконним та скасування рішення відповідача-1 від 16.09.2022 № 834 "Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99" та наказу відповідача-2 від 23.09.2022 за № 409-0 "Про відмову у продовженні договору оренди";
- зобов`язання відповідача-2 оголосити і провести аукціон, за результатами якого може бути продовжений договір оренди від 29.12.2017 № Ф-10841-17 на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 662,3 кв. м, що позначені в технічній документації під індексами 6-19, V, VII-XI, які розташовані у будівлі (літ. "А-3") за адресою: місто Львів, вулиця Кульпарківська, 99 з діючим орендарем – позивачем (із врахуванням переважного права позивача на продовження договору оренди від 29.12.2017 № Ф-10841-17 між ним та відповідачем-2 на зазначені вище нежитлові приміщення або укладений з новим орендарем для організації навчально-виховного процесу терміном на 5 років у 10-ти денний строк від набрання рішенням законної сили).
Позов обґрунтовано тим, що приймаючи оскаржуване рішення № 834  від 16.09.2022 про передачу нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99 з балансу третьої особи-2 на баланс відповідача-3 відповідач-1 здійснив необгрунтоване втручанням в оперативно-господарську діяльність третьої особи-2, що вплинуло на права та інтереси позивача, як орендаря таких нежитлових приміщень. Відповідач-3 безпідставно та всупереч положенням Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не надав позивачу згоду на продовження строку дії договору оренди від 29.12.2017 №Ф-10841-17, а відповідач-2, зважаючи на відсутність такої згоди, необґрунтовано відмовив орендарю у продовженні строку дії договору. 
Рішенням Господарського суду Львівської області  від 14.06.2023 у справі                     №914/3063/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю. 
Рішення суду мотивоване тим, що позивач, заявляючи позовну вимогу про визнання незаконним та скасування рішення відповідача-1 від 16.09.2022 за №834 “Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99” не обгрунтував, яке його право чи інтерес порушено саме прийняттям оскаржуваного рішення, а фактично звертається з позовом в інтересах  третьої особи - Ліцею "Європейський". Визначення балансоутримувача комунального майна є невід`ємним правом органу місцевого самоврядування у процесі здійснення правомочностей власника.
Окрім того, суд дійшов висновку, що балансоутримувач завчасно повідомив орендаря про непродовження договору оренди з підстав, передбачених     статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"     (у зв`язку із необхідністю використання спірних нежитлових приміщень для власних потреб), що свідчить про наявність винятку, передбаченого пунктом 5     Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна в період дії воєнного стану", який виключає автоматичне продовження договору оренди, строк дії якого закінчується під час воєнного стану.
Рішення Господарського суду Львівської області  від 14.06.2023 у даній справі  залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 та постановою Верховного Суду  від 05.11.2024.
Короткий зміст вимог заявника та ухвали суду першої інстанції.
07.02.2025 Заклад вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати вказане судове рішення  та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.
Вказана заява обгрунтована наявністю істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи ( п.1 ч.2 ст. 320 ГПК України).
Такими істотними обставинами, на переконання позивача, є прийняття оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №     834 з порушенням процедури, передбаченої п. 3.1 рішення Львівської міської ради № 790 від 27.07.2018 "Про окремі питання щодо обліку та інвентаризації майна" та Регламенту Виконавчого комітету Львівської міської ради, затвердженого рішенням № 337 від 29.04.2021, а саме за відсутності листа діючого балансоутримувача - Ліцею "Європейський" з обґрунтуванням доцільності зміни балансоутримувача та погодження такого уповноваженим власником. 
За твердженням позивача, про наявність вказаних обставин йому стало відомо лише у лютому 2025 року із відповіді на адвокатські запити у справі №914/27690/23. Під час розгляду даної справи господарським судом не досліджувалось питання законності прийняття оскаржуваного рішення відповідача-1 від 16.09.2022 №     834.
Окрім того, Ліцей "Європейський" у відповідь на адвокатський запит листом №     19 від 03.02.2025 повідомив, що спірні приміщення й надалі обліковуються на його балансі.     
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 у справі №914/3063/22 у задоволенні заяви        про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі № 914/3063/22 відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що: заявник не навів істотних фактів, які можуть вплинути на висновок суду у цій справі, оскільки суд відмовив у задоволенні позову в частині вимог про скасування рішення відповідача-1 від 16.09.2022 №834 через недоведення порушення таким прав позивача; заявник намагається домогтися повторного перегляду судової справи, що порушує принцип поваги до остаточних судових рішень (res judicata); обставини, вказані заявником як нововиявлені, могли бути відомі йому під час первісного провадження та ухвалення рішення суду, оскільки, будучи орендарем приміщень, він знав або міг бути обізнаний з процедурою передачі їх на баланс.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Заклад вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" подав апеляційну скаргу від 15.04.25, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 у справі №914/3063/22 та ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволити, скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам про наявність нововиявленої обставини, а саме отримання у лютому 2025 року інформації про невідповідність оскаржуваного рішення відповідача-1 від 16.09.2022 № 834 "Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вулиці Кульпарківській, 99" вимогам пункту 3.1 рішення ЛМР № 790 від 27.07.2018 "Про окремі питання щодо обліку та інвентаризації майна" та Регламенту Виконавчого комітету ЛМР, затвердженого рішенням № 337 від 29.04.2021.
Зі змісту рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 вбачається, що під час розгляду справи господарським судом не досліджувалось та не перевірялось доказами питання законості прийняття рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №834. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд зазначив, що визначення балансоутримувача комунального майна є невід`ємним правом органу місцевого самоврядування у процесі здійснення правомочностей власника, а позивач не довів яке саме своє право він вважає порушеним у цій частині.
Зважаючи на те, що усі подальші акти та рішення відповідачів, які оцінювались судом та лягли в основу рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22, були прийняті на підставі та на виконання рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №834, наведені позивачем обставини є істотними для розгляду даної справи.
Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу від 01.05.2025, в якому просить  ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 у справі №914/3063/22 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Виконавчий комітет Львівської міської ради подав письмові пояснення від 07.05.2025, в яких просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 у справі №914/3063/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зокрема, відповідачі-1,2 зазначають, що обставини, на які покликається заявник не є нововиявленими, оскільки не спростовують фактів, які були покладені в основу рішення суду у даній справі ( відсутність факту порушення прав позивача оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №834). Окрім того, заявник мав можливість доказувати повідомлену ним обставину під час розгляду справи, оскільки в преамбулі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №834 зазначені підстави його прийняття.
Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025  справу №914/3063/22 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 у справі №914/3063/22 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2025.
В судове засідання з`явились представники позивача, відповідачів-1,2 та третьої особи-1.
Інші учасники справи участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. 
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у       статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2       статті 202 ГПК України       неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи положення       статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення усім учасникам справи  ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі “В`ячеслав Корчагін проти Росії”, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників відповідача-3 та третьої особи-2.
В судовому засіданні 20.05.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
За змістом частини першої     статті 320 Господарського процесуального кодексу України     рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними у частині другій     статті 320 Господарського процесуального кодексу України, є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно з частиною четвертою     статті 320 Господарського процесуального кодексу України     не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи або ті обставини, яких не існувало на момент вирішення спору.
Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: 1) існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам господарського процесу; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Зазначений висновок щодо ознак нововиявлених обставин у господарському процесі є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №          910/6052/16, від 07 серпня 2018 року у справі № 915/1708/14, від 19 травня 2020 року у справі №          910/19793/14, від 25 серпня 2020 року у справі № 910/6052/16, від 07 жовтня 2020 року у справі №          922/1026/19, від 23 лютого 2024 року у справі №          909/837/13.
Звертаючись до категорії "істотності" Верховний Суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 910/17258/17).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (п.п.27 - 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Праведная проти Росії” від 18.11.2004).
Отже, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена главою     3     Розділу     IV Господарського процесуального кодексу України, є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.
При цьому, прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №914/935/20, від 23.06.2023 у справі №918/887/21, від 12.04.2022 у справі №904/3923/20.
Звертаючись із заявою до суду першої інстанції, позивач зазначав, що нововиявленою обставиною є прийняття оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №     834 з порушенням процедури, передбаченої п. 3.1 рішення Львівської міської ради № 790 від 27.07.2018 та Регламенту Виконавчого комітету Львівської міської ради, затвердженого рішенням № 337 від 29.04.2021 ( за відсутності листа діючого балансоутримувача - Ліцею "Європейський" з обґрунтуванням доцільності зміни балансоутримувача та погодження такого уповноваженим власником), а також повідомлення Ліцею "Європейський", що спірні приміщення й надалі обліковуються на його балансі.     
Однак, як зазначалось вище, рішення Господарського суду Львівської області  від 14.06.2023 у даній справі (залишене без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій) мотивоване тим, що визначення балансоутримувача комунального майна є невід`ємним правом органу місцевого самоврядування у процесі здійснення правомочностей власника, а позивач, заявляючи позовну вимогу про визнання незаконним та скасування рішення відповідача-1 від 16.09.2022 за №834, не обгрунтував, яке його право чи інтерес порушено саме прийняттям оскаржуваного рішення, а фактично звернувся з позовом в інтересах  третьої особи-2.
Наведені позивачем у заяві обставини не спростовують вказаних висновків суду,      а фактично є новим обгрунтуванням незаконності (підставою для оскарження) рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №     834.
Покликання позивача на те, що Ліцей "Європейський" залишається фактичним балансоутримувачем спірних нежитлових приміщень також не впливає на оцінку доказів та не спростовує зазначених вище висновків суду у даній справі.
Отже, подана позивачем заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами фактично зводиться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, опосередковано спрямована на ініціювання здійснення нового судового розгляду і ухвалення нового судового рішення, що суперечить правовому поняттю «нововиявлена обставина», з якою законодавець пов`язує можливість судового розгляду.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, на які послався позивач у своїй заяві про перегляд рішення суду у даній справі за нововиявленими обставинами, не можуть вважатися нововиявленими в розумінні     статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 за нововиявленими обставинами.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1     ст. 276 ГПК України     суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 31.03.2025  у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування. 
Відповідно до     ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись ст.ст.       129,      236,       269,       271,       275,       276,       281,       282,       284, 320, 325  ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ :
1. Апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" від 15.04.25 (вх. № ЗАГС 01-05/1157/25 від 15.04.25) залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2025  у справі 914/3063/22 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено  02.06.2025

Головуючий суддя                                                                      Галушко Н.А.

суддя                                                                                          Желік М.Б.

суддя                                                                                          Орищин Г.В.