ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1510/25  Номер провадження 33/814/600/25	Головуючий у 1-й інстанції ДРЯХЛОВ Є. О.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних  справ   Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю захисника Гонтара В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гонтара В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 02 травня 2025 року,
                
ВСТАНОВИВ:

Цією постановою            ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення – штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 04 березня 2025 року близько 09 години керував автомобілем «Volvo S40», днз НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів) та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
При цьому зазначає про відсутність в матеріалах справи технічного запису судового засідання, що унеможливлює перевірку досліджених судом доказів.
Наголошує, що в засіданні місцевого суду надавав пояснення ОСОБА_1 та його захисник, проте такі показання не відображені в рішенні суду.
Зауважує, що місцевий суд, як на доказ винуватості ОСОБА_1 , послався на протокол про адміністративне правопорушення, проте жодним чином не зазначив яким чином цей протокол підтверджує його вину.
Стверджує, що час складання направлення на огляд водія до медичного закладу не відповідає обставинам справи, а відеозапис не містить фіксації складання такого направлення.
Зазначає, що після спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 був доставлений до відділу поліції без повідомлення мети такої доставки.
Вказує, що після зупинки транспортного поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку, а після його прохання роз`яснити у зв`язку з чим він перебуває у розшуку, працівники поліції повідомили про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.
Наголошує, що причину блідості обличчя ОСОБА_1 пояснив наявністю хвороби, пройшов певне тестування, а тому не було підстав стверджувати про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та пропонувати пройти відповідний огляд.
Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит працівника поліції ОСОБА_2 .
Стверджує, що наявність акту огляду, яким встановлено відсутність ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
Відповідно до п.6 ст.129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, а згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді справ перебіг судового процесу фіксується технічними засобами в порядку, встановленому законом.
Судом апеляційної інстанції забезпечено виконання наведених приписів закону щодо повного фіксування технічними засобами судового засідання в тому числі і під час дослідження доказів.
Диспозицією ч.1 ст.130 КпАП України встановлена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Фактичні обставини відмови порушника пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №261692 від 04 березня 2025 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.
Зі змісту відеозапису видно, що працівники поліції на блок-посту зупинили автомобіль «Volvo S40», днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , встановили, що він перебуває у розшуку та виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння, які відповідають приписам п.4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у зв`язку з чим запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що порушник відмовився.
Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснено підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження, права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України, про що останній поставив власноручний підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №261692 від 04 березня 2025 року.
При цьому, будь-яких зауважень під час підписання протоколу ОСОБА_1 не висловлював.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для доставки ОСОБА_1 до відділу поліції в даному випадку не впливають на висновки судді про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки відмова у проходженні відповідного огляду буда зафіксована на місці зупинки транспортного засобу, де і був складений протокол серії ЕПР1 №261692 від 04 березня 2025 року, а копія вручена порушнику, що засвідчено його підписом.
Апеляційний суд звертає увагу, що особа наділена правом оскаржувати незаконні, на його думку, дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав.
Твердження захисника про невідповідність часу складання направлення на огляд водія до медичного закладу, а також відсутність на відеозаписі обставин складання такого направлення не спростовують винуватість ОСОБА_1 , оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи, що на долученому до матеріалів провадження відеозапису зафіксовано всі обставини події, в тому числі дії поліцейської Городянко Я.С., з огляду на те, що ніхто із учасників не ставить під сумнів достовірність цих обставин, місцевий суд обґрунтовано відмовив у допиті цього свідка.
Не знайшов підстав для допиту ОСОБА_2 і суд апеляційної інстанції, вирішуючи клопотання захисника з цього приводу.
Всупереч доводам захисника, в мотивувальній частині постанови детально викладені пояснення ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні місцевого суду, а їх зміст в апеляційній скарзі не заперечується. 
Таким чином, дослідивши усі обставини справи, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідно процесуального рішення, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду обґрунтовано встановив, що 04 березня 2025 року близько 09 години ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo S40», днз НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КпАП України.
Сам по собі факт проходження ОСОБА_1 за власною ініціативою огляду, яким встановлено відсутність у нього ознак сп`яніння не дає підстав для висновку про його невинуватість у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписамист.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з вимогамист.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 02 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Гонтара Валерія Миколайовича – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду                                          Костенко В.Г.