Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/268/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Русіна А. А. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., захисника – адвоката Рикуна А.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника – адвоката Рикуна А.В. на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець ЗСУ, проживаючого АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

       Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції,  ОСОБА_1 , 17.12.2024 р. о 19 год. 03 хв. в м. Новоукраїнка по вул. Соборна керував транспортним засобом Wolkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та виражене тремтіння пальців рук, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Драгер Алкотест 6820 або в найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейського. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Рикун А.В. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 .
Вказує, що поліцейськими допущена неповнота при оформленні адміністративного матеріалу. а саме - не долучено в повному обсязі записи фіксування адміністративного правопорушення, за допомогою боді камери. Відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання ПРОТОКОЛУ ПРО адміністративне правопорушення відносно цієї особи. Окрім того з наявних у матеріалах справи відеозаписів не можливо встановити дату, час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та оголошення протоколу, як завершального етапу розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відсутність повного відеозапису ставить під сумнів законність проведення поліцейськими вказаних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. Таким чином, працівник поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення, порушив вимоги ст. 266 КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції № 1026. Крім того, вказує, що на відеозапис, долучений до матеріалів справи, не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що направлення було складено з порушеннями з боку поліцейського, фактично без участі особи, якій інкримінують правопорушення. Акт огляду, наявний в матеріалах справи не містить ані дати, ані часу складання. Крім того, акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейським не складався та водію не вручався, що підтверджується наявними у справі відеоматеріалами. Також, при складанні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 вказав працівнику поліції, що є чинним військослужбовцем, а тому має спеціальний правовий статус, надав працівнику поліції відповідні підтверджуючі документи, однак поліцейським не було вжито жодних заходів щодо повідомлення уповноважених осіб органів Військової служби правопорядку в Збройних Силах України щодо того, що ними було виявлено військовослужбовця, який нібито перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а відтак представником поліції допущено порушення принципу законності.

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника – адвоката Рикуна А.В. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

       Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.
Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена за повторне вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015  № 1395, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:
1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;
2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;
3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння;
4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

       Відповідно до ч. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015  № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

       Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №198872 від 17.12.2024, ОСОБА_1 17.12.2024 р. о 19 год. 03 хв. в м. Новоукраїнка по вул. Соборна керував транспортним засобом Wolkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та виражене тремтіння пальців рук, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Драгер Алкотест 6820 або в найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейського. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

        Під час апеляційного розгляду захисник зазначив, що ОСОБА_1 вину не визнає.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами і, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №198872 від 17.12.2024, яким підтверджується, що саме 17.12.2024 р. о 19 год. 03 хв. в м. Новоукраїнка по вул. Соборна, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про відмову від проходження огляду (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про відмову від проходження огляду (а.с.3); Постановою судді Олександрівськоо районного суду Кіровоградської області від 22.01.2024 року у справі № 397/1166/23, 3/397/26/24, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., що підтверджує факт повторного протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 (а.с. 8-10).

Крім того, вина ОСОБА_1  підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського, що містяться на DVD-диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, якими підтверджується, що саме  ОСОБА_1  17.12.2024 р. о 19 год. 03 хв. в м. Новоукраїнка по вул. Соборна керував транспортним засобом Wolkswagen Passat д.н.з.  НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції у зв`язку із надходженням звернення про те, що водій зазначеного вище транспортного засобу забрав малолітню дитину і поїхав у невідомому напрямку, потім поліцейські вказали, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували ОСОБА_1  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest та в медичному закладі, на що останній відмовився та виявив бажання скористатись правовою допомогою, після чого працівник патрульної поліції повідомив, що він надає йому право скористатись такою допомогою і може надати номер телефону безоплатної правової допомоги, однак водій  ОСОБА_1  так цим право і не скористався. В подальшому, водія ознайомлено з його правами і обов`язками та повідомлено про те, що відносно нього буде накладено адміністративне стягнення за порушення правил перевезення дітей, винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП та складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки водій керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права Олександрівським районним судом Кіровоградської області. Після чого, поліцейський декілька разів запитав  ОСОБА_1  чи буде він ставити підпис в протоколі та постановах, на що просив надати чітку відповідь, проте водій просить відстати від нього, а потім надав чітку відповідь, що розписуватись в постановах та протоколі не буде. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1  буде відсторонений від керування транспортним засобом Wolkswagen Passat д.н.з.  НОМЕР_1  та рекомендував останньому знайти тверезого водія для отримання на зберігання транспортного засобу, під розписку. Оскільки документи, що посвідчують особу водія були в нього вдома, то працівники поліції разом з водієм поїхали до останнього додому для перевірки документів та встановлення особи, після встановлення чого ОСОБА_1  знову запитали чи бажає він ставити підписи в протоколі, на що він відмовився та пішов до будинку. (а.с. 18). 

Вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає. 

З приводу клопотання про зупинення провадження по справі до закінчення військового стану в Україні або звільнення з військової служби, судом відзначається, що діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено зупинення судового розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, та встановлено розумні строки розгляду, при цьому під час апеляційного розгляду інтереси ОСОБА_1 представляє професійний адвокат Рикун А.В., тому права ОСОБА_1 не порушено. Тому дане клопотання суд залишає без задоволення.

Стосовно клопотання про застування аналогії права та звільнення на підставі ст.69 КК України від додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування слід зазначити, що в даному випадку аналогія права не може бути застосована. Позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою за ч.2 ст.130 КУпАП і альтернативи не передбачає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що зібрані докази по справі неналежні та недопустимі, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, який встановлений судом першої інстанції та який знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Підстави для визнання зібраних по справі доказів неналежними та недопустимими відсутні.

       Також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, є безпідставними, оскільки право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999. Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом, який взаємоузгоджується з іншими доказами по справі та відповідає дійсним фактичним обставинам справи.

       Також, доводи викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що на відеозапису, долученого до матеріалів справи, не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та такими, що спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на якому чітко зафіксовано, що на пропозицію поліцейських, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився.

       Крім цього, доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівниками поліції допущено ряд грубих порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду грубих порушень під час складення протоколу судом не встановлено. Крім того, згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського з боку працівників поліції також порушень вимог чинного законодавства не встановлено.

       Доводи щодо невжиття працівником поліції заходів для надання водію правової допомоги, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції дійшов до правильного висновку з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що відомостей стосовно того, що поліцейські чинили ОСОБА_1 будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні, а навпаки спростовуються відеофайлом під назвою "2024_1217_184501_0000000_000000_1171" на 17:34 хв. від початку відеозйомки, де зафіксовано, що працівник патрульної поліції повідомив, що він надає водію право скористатись такою допомогою і може надати номер телефону безоплатної правової допомоги.
       Протягом всіх запропонованих поліцейськими процедур, зокрема проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, подальшої пропозиції проїхати до медичної установи, ОСОБА_1 не посилається про необхідність відтермінування процедури огляду на стан сп`яніння до прибуття його захисника. 
       При цьому на працівника патрульної поліції нормами КУпАП не покладений обов`язок надати захисника. Встановлена статтею 266 КУпАП процедура проходження відповідного огляду на стан сп`яніння також не передбачає обов`язкового залучення захисника. Статтею 268 КУпАП передбачено право особи користуватись юридичною допомогою адвоката при розгляді справи по суті. Відтак законом не передбачено право особи користуватись юридичною допомогою адвоката при складенні протоколу про адміністративне правопорушення чи то під час виконання водієм передбаченої п.2.5 ПДР вимоги поліцейського пройти в установленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння.
       Отже, будь-якого порушення права на захист ОСОБА_1 , як на те посилається останній, судом не встановлено.

       Також стосовно доводів апеляційної скарги на порушення проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а відтак до нього мали застосовуватися положення ст. 266-1 КУпАП та проводитись уповноваженою особою Військової служби правопорядку, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку та зазначив у постанові.
       Положеннями вказаної ст. 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
       Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
       До того ж матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця. За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобам, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснювався в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

       Крім того, будь-яких інших доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції захисником не надано. 

       Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

       Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення, яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень. 

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі також відсутні.

       Беручи до уваги викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, мотивованою та обґрунтованою, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Рикуна А.В. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 34000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)