П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 травня 2025 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 367/5795/18
Провадження № 22-ц/824/6097/2025
 
Резолютивна частина постанови оголошена 21 травня 2025 року
            Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року
 
Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Желепи В.В.
 
            сторони:         позивач                      Товариство з обмеженою відповідальністю                                 «Аверс-Сіті»
відповідач                 ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» адвоката Васюка Миколи Миколайовича та представника ОСОБА_2 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2024 року, ухваленого у складі судді Шестопалової Я.В.,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2023 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36013284 від 06.07.2017 р. 12:23:52, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизаветою Володимирівною.
Позов обґрунтовано тим, що 27.05.2010 року ТОВ «Аверс-Сіті» отримало державний акт на земельну ділянку 4,3864 га з кадастровим номером: 3210946200:01:034:0081, Серія ЯИ № 270393. 
19.01.2011 року Позивач отримав дозвіл ДАБІ № 15/11 на виконання будівельних робіт з об?єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом по АДРЕСА_1 . 
14.09.2011 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з актом № 870 готовності об?єкта до експлуатації (житлового будинку АДРЕСА_2 з вбудованими приміщеннями) про видачу сертифікату відповідності закінченого будівництва до ДАБІ. 
16.09.2011 року житловий будинок АДРЕСА_3 , був введений в експлуатацію. 
22.09.2011 року виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Київської області було прийнято рішення № 270, згідно з яким було надано дозвіл на оформлення свідоцтв про право власності на об?єкти нерухомого майна (на всі квартири, зокрема і кв. АДРЕСА_4 на підставі Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об?єкта серія КС № 16411043016 від 16.09.2011 року. 
30.09.2011 року постановою заступника начальника управління ГСУ МВС України Мамки Г.М. від 28.09.2011 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер обтяження 11672515 від 30.09.2011 16:01:02 в Реєстрі права власності на нерухоме майно. 
29.02.2016 року арешт з квартири АДРЕСА_5 було знято на підставі постанови Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 року. 
03.03.2016 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було знову накладено арешт на все майно ТОВ «Аверс-Сіті» на підставі чого останній не мав можливості здійснити реєстрацію речових прав на квартиру АДРЕСА_5 . 
27.04.2018 постановою Державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було припинено чинність арешту ТОВ «Аверс-Сіті» та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. 
04.07.2017 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на підставі наступних документів: договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: С348, виданий 30.04.2010, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ; акт приймання-передачі майнових прав, серія та номер: бн, виданий 08.12.2011, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ; довідка-підтвердження, серія та номер: 15/10/10-348, виданий: 15.10.2010, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті». 
Натомість, приватним нотаріусом Тернюк Є.В. не було враховано того факту, що станом на дату державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 існувала заборона в ДРРПНМ. 
3 урахуванням обтяжень та забороною на вчинення державними реєстраторами будь-яких дій, приватний нотаріус не мав прав вчиняти дії щодо нерухомого майна та майнових прав ТОВ «Аверс-Сіті», а також Позивач не мав можливості зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_5 до моменту скасування всіх обтяжень на нерухоме майно. 
З огляду на вищевикладене, Позивач змушений звертатись до суд з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2024 рокувідмовлено у задоволенні позову ТОВ «Аверс-сіті» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було обрано неефективний спосіб захисту, оскільки скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36013284 від 06.07.2017 р. 12:23:52, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизаветою Володимирівною не відновить порушеного права позивача і право власності на нерухоме залишиться зареєстрованим за ОСОБА_2 . 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Дубчак Л.С. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду змінити в його мотивувальній частині з урахуванням викладених в даній апеляційній скарзі доводів, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
Зазначає, що наявність обтяжень на нерухоме майно не свідчить про набуття ТОВ «Аверс-Сіті» права власності на квартиру АДРЕСА_5 у передбаченому законом порядку.
Позивачем не було надано належних доказів які підтверджують права власності позивача на квартиру АДРЕСА_5 .
            Вказує, що останнє обтяження на спірну квартиру АДРЕСА_6 , було припинено 22 червня 2012 року і після цієї дати обтяжень на цьому об`єкті нерухомості в момент реєстрації права власності ОСОБА_1 не було.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Аверс-Сіті» - адвокат Васюк М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
Вказувало, що з урахуванням того, що ТОВ «Аверс-Сіті» є замовником будівництва та власником земельної ділянки, ст. 876 ЦК України визначеного його як власника майна, що знаходиться на відведеній йому земельній ділянці.
Зазначав, що у ТОВ «Аверс-Сіті» була відсутні можливість провести належну реєстрацію нерухомого майна у зв`язку з накладання арешту на вказане майно.
Також зауважив, що приватний нотаріус мав відмовити у реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки не було надано повний пакет документів, разом з тим приватний нотаріус здійснила реєстрацію права власності на нерухоме майно з порушенням чинного законодавства, таким чином, спосіб захисту скасування рішення про державну реєстрацію є ефективним способом захисту.
24 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ТОВ «Аверс-Сіті» адвоката Васюка М.М, надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому він просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Зазначив, що 27.05.2010 ТОВ «Аверс-Сіті» отримало державний акт на земельну ділянку Серія ЯИ № 270393, що підтверджує право власності ТОВ «Аверс-Сіті» на земельну ділянку 4,3864 га з кадастровим номером: 3210946200:01:034:0081 19.01.2011 Позивач отримав дозвіл ДАБІ № 15/11 на виконання будівельних робіт з об`єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом по АДРЕСА_1 . 14.09.2011 ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з актом № 870 готовності об`єкта до експлуатації (житлового будинку АДРЕСА_2 з вбудованими приміщеннями) про видачу сертифікату відповідності закінченого будівництва до ДАБІ. 16.09.2011 житловий будинок АДРЕСА_3 був введений в експлуатацію. Даний факт підтверджується Сертифікатом відповідності КС № 16411043016, який засвідчує відповідність закінченого будівництва багатоповерхового житлового будинку з об`єктами соціально-побутового призначення та багатоповерхового паркінгу. 22.09.2011 виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Київської області було прийнято рішення № 270, згідно з яким було надано дозвіл на оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна (на всі квартири, зокрема і кв. АДРЕСА_7 на підставі Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта серія КС № 16411043016 від 16.09.2011. 
Наведені вище докази дають підстави стверджувати про те, що ТОВ «АверсСіті» є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_8 і вразі якщо таке майно вибуло із володіння поза його волею останній має право витребувати його від добросовісного набувача.
24 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Дубчак Л.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» в якому вона просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначивши, що доводи позивача щодо права власності на всі квартири, як власника земельної ділянки, є безпідставними.
В судовому засіданні представник ТОВ «Аверс-Сіті» - адвокат Васюк М.М. підтримав доводи його апеляційної скарги з викладених в ній підстав та заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_2 з викладених у відзиві підстав.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Дубчак Л.С. підтримала доводи її апеляційної скарги з викладених в ній підстав та заперечувала проти апеляційної скарги ТОВ «Аверс-Сіті» з викладених у відзиві підстав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на апеляційні скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що  27.05.2010 року ТОВ «Аверс-Сіті» отримало державний акт на земельну ділянку Серія ЯИ № 270393, що підтверджує право власності ТОВ «Аверс-Сіті» на земельну ділянку 4,3864 га з кадастровим номером: 3210946200:01:034:0081.
19.01.2011 року Позивач отримав дозвіл ДАБІ № 15/11 на виконання будівельних робіт з об?єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом по АДРЕСА_1 .
14.09.2011 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з актом № 870 готовності об?єкта до експлуатації (житлового будинку АДРЕСА_2 з вбудованими приміщеннями) про видачу сертифікату відповідності закінченого будівництва до ДАБІ.
16.09.2011 року житловий будинок АДРЕСА_3 був введений в експлуатацію. Даний факт підтверджується Сертифікатом відповідності КС № 16411043016, який засвідчує відповідність закінченого будівництва багатоповерхового житлового будинку з об?єктами соціально-побутового призначення та багатоповерхового паркінгу.
22.09.2011 року виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Київської області було прийнято рішення № 270, згідно з яким було надано дозвіл на оформлення свідоцтв про право власності на об?єкти нерухомого майна (на всі квартири, зокрема і кв. АДРЕСА_7 на підставі Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об?єкта серія КС № 16411043016 від 16.09.2011року.
30.09.2011 року постановою заступника начальника управління ГСУ МВС України Мамки Г.М. від 28.09.2011 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер обтяження 11672515 від 30.09.2011 16:01:02 в Реєстрі права власності на нерухоме майно.
29.02.2016 року арешт з квартири АДРЕСА_5 було знято на підставі постанови Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 року.
03.03.2016 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було знову накладено арешт на все майно ТОВ «Аверс-Сіті» на підставі чого останній не мав можливості здійснити реєстрацію речових прав на квартиру АДРЕСА_5 .
04.07.2017 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на підставі наступних документів: Договору купівлі-продажу майнових прав № С348 від 30.04.2010 року, який укладений між ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ; акту приймання-передачі майнових прав № б/н від 08.12.2011 року; довідки ТОВ «Аверс-Сіті» № 15/10/10-348 від 15.10.2010 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36013284, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного округу Тернюк Єлизаветою Володимирівною.
Наведене вбачається з інформаційної довідки № 107042597 від 11.12.2017 року.
В свою чергу з інформаційної довідки № 107042597 від 11.12.2017 року вбачається, що на квартиру АДРЕСА_6 , були наявні наступні обтяження на нерухоме майно: номер запису про обтяження: 11672515, підстава виникнення обтяження: постанова про заборону відчуження № б/н від 28.09.2011, видавник: заступник начальника управління Мамка Г.М. ГСУ МВС України.
Також з інформаційної довідки № 155949151 від 12.02.2019, спеціальному розділі були наявні наступні обтяження на нерухоме майно:номер запису про обтяження: 13563226 (спеціальний розділ), підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчужений, серія та номер: 50162314, виданий 03.03.2016, видавник: старший державний виконавець, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов Валентин Олександрович, підстава внесених запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28595371 від 04.03.2016 року 12:02:46, Башілов Валентин Олександрович, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, м. Київ; номер запису про обтяження: 19311864 (спеціальний розділ), підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: справа № 911/500/17, виданий 24.02.2017, видавник: Господарський суд Київської області, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34141761 від 03.03.2017 року 18:40:37, приватний нотаріус Найда Ольга Іванівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.02.2017 року у справі № 911/500/17 вжито заходи до забезпечення позову, забезпечено позов шляхом накладения арешту на все нерухоме майно, що належить на праві власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» , що буде виявлено в ході виконання ухвали суду - в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 16 550 559 (шістнадцять мільйонів п?ятсот п?ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 26 коп., заборони суб?єктам реєстраційних дій, в тому числі але не виключно: Відділу державної реєстрації речових прав на все нерухоме майно Державній реєстраційній службі України, Департаменту державної реєстрацї речових прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, Головного територіального управління юстиції у Київській області та усім його державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та суб?єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти будь-які дії, пов?язані з державною реєстрацією права власності, обтяжень, іпотек, інших речових прав, їх припиненням, відміною. скасування у відношенні всього нерухомого майна.
27.04.2018 року постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було припинено чинність арешту ТОВ «Аверс-Сіті» та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
З реєстраційної справи №1293426032109, щодо квартири АДРЕСА_6 , вбачається що право власності на вказану квартиру 16.07.2017 року було зареєстроване за ОСОБА_3 .
З Договору купівлі- продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 703 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І.В. 16.07.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_9 .
У свою чергу, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу квартири серія та номер 10794, виданого 13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., відчужив ОСОБА_2 спірну квартиру.
Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 100373259 від 13.10.2017 року, вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 13.10.2017 року було внесено відомості про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_9 , за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі продажу квартири серія та номер 10794, виданого 13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.
Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (пункт 148 постанови).
Позивач із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, із тих мотивів, що договір, рішення органу влади, певний документ, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними, або що позивач їх не оскаржив (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99-100), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38-39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 71, 76), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункти 55-57), від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (пункти 120-121, 123-124), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункти 101, 103), від 05 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 (пункти 9.32-9.33, 9.38), від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (пункти 86-87), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153-154, 167-168), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункти 39, 42-44, 50), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункти 5.27, 5.36, 5.44, 5.46, 5.69, 6.5), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункти 9.65-9.66), від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 (пункт 9.47)).
Вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та державної реєстрації права з припиненням відповідного речового права не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідним нерухомим майном, а тому така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність відповідного рішення без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.
Подібні за змістом правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс 19).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий запис вноситься тільки у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).
Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц,провадження № 14-651цс18).
Відтак, позов про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не підлягає задоволенню через неефективність обраного позивачем способу захисту.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, колегія суддів дійшла до висновку, що  суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного прав, оскільки обраний позивачем спосіб захисту його прав не сприятиме відновленню прав позивача на нерухоме майно.
Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, зазначено, що неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
Також, з апеляційної скарги представника вбачається, що ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та витребуванню майна з чужого незаконного володіння, що є належним та ефективним способом захисту при вказаних обставинах справи.
Отже апеляційний суд дійшов до висновку, що позивачем у іншій справі було обрано належний та ефективний спосіб захисту спрямований на відновлення його прав, а тому відмова у вказаному позові не порушить його права на володіння об`єктом нерухомого майна.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, у зв`язку з обранням неналежного способу захисту своїх прав, правового значення для вирішення справи не мають.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Дубчак Л.С. підлягає задоволенню частково, оскільки судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення було необґрунтовано встановлено, що власником майна квартири АДРЕСА_6 ,  є позивач ТОВ «Аверс Сіті».
Вказане було встановлено у рішенні суду а саме: «З огляду на наведене вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є неефективним способом захисту прав ТОВ «Аверс-Сіті», яке є власником спірного нерухомого майна, оскільки не дозволяють їм реалізувати свої права щодо такого майна».
Крім того Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Аналогічні позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).
Відповідно до постанови Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у cправі № 922/872/22, зазначено, що Верховний Суд констатує певну непослідовність в позиції суду апеляційної інстанції, оскільки висновок про неефективний спосіб захисту сам по собі виключає необхідність дослідження фактичних обставин і аналізу аргументів сторін, та не було предметом розгляду в суді першої інстанції.
Отже, якщо позивачем застосовано неефективний спосіб захисту, суд не встановлює обставини справи та не встановлю хто є власником вказаного майна, оскільки вказані обставини є предметом доказування  у разі звернення до суду з ефективним способом захисту.
Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що з мотивувальної частини на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2024 року підлягає виключення посилання на те, що ТОВ «Аверс Сіті» є власником майна квартири АДРЕСА_6 .
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Під час звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 2 114,40 грн.
Разом з тим, оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, судовий збір який підлягає стягненню з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_2 становить 1 007,00 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» адвоката Васюка Миколи Миколайовича -залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни- задовольнити частково.
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2024 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду першої інстанції  на те, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» є власником спірного нерухомого майна.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (Код                     ЄДРПОУ:33939099, 08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 26, корп. 2, оф. 173) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_10 ) судовий збір в сумі 1 007,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                                              А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                                Л. Д. Поливач
 
                                                                                                                      О. І. Шкоріна