ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2025 року           справа №200/4626/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Медлайтс” на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  у справі  № 200/4626/24 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю “Медлайтс” про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю через підсистему “Електронний суд” Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Медлайтс” (далі – ТОВ “Медлайтс) на користь Державного бюджету України (р/р UA098999980313121230000005630 Донецьке ГУК/Краматорська МТГ/50070000; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37967785; МФО 899998; код платежу 50070000; код ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430) адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, у розмірі 36089 грн. та пеню у розмірі 245,48 грн.                                                                                 
Позов обґрунтовувало тим, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році становив 1 робоче місце.                                                                                                                                    
Проте, норматив по створенню 1 робочого місця по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідач не виконав; адміністративно-господарські санкції за невиконання такого нормативу у встановлений строк не сплатив.                                                             
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  у справі  № 200/4626/24 позов задоволено, внаслідок чого стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “Медлайтс” на користь Державного бюджету України (р/р UA908999980313141230000005694 Донецьке ГУК/Дружківська МТГ/50070000; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37967785; МФО 899998; код платежу 50070000; код ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430) адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, у розмірі 36089 грн. та пеню у розмірі 245,48 грн.                                                                                          
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.                                                                                                        
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що саме на органи Держпраці законодавчо покладений обов`язок перевірки суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.                                        
Відповідної перевірки уповноваженим суб`єктом владних повноважень проведено не було. Вина відповідача не була встановлена у відповідності до діючого законодавства.                     
У цьому випадку дії позивача не відповідають засадам обгрунтованості, добросовісності та розсудливості.                                                                                                    
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.          
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.                                                                                                               
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.                                                                                                       
ТОВ “Медлайтс” звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не подавало.                                                                                                                         
Згідно з інформацією, що надана позивачу Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно з даними Централізованого банку даних з проблем інвалідності (ЦБІ), ТОВ “Медлайтс” як роботодавець у 2023 році мало наступні показники:                                         
- середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства становила 10 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 0 осіб;                                                              
- кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні”, - 1 особа;                                                   
- фонд оплати праці штатних працівників – 721780 грн.; середньорічна заробітна плата одного штатного працівника - 72178 грн.                                                                                 
На підставі зазначених даних позивачем зроблено висновок про те, що відповідач не виконав норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, чим допустив порушення вимог законодавства.                                                                                 
Після отримання вказаної інформації щодо відповідача направлені відповідні запити.
Так, 25 квітня 2024 року позивачем до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці направлено лист від 25 квітня 2024 року № 06-06/475 з проханням провести перевірку відповідача щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.                               
Східним міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці надана відповідь від 07 травня 2024 року № СХ/3/5596-24, в якій зазначалося, що на період дії воєнного стану у Держпраці та її територіальних органів відсутні повноваження на здійснення заходів державного нагляду (контролю) із зазначеного питання.                               
26 квітня 2024 року позивачем до Донецького обласного центру зайнятості направлено запит від 26 квітня 2024 року № 06-06/640, в якому зазначено, що відповідно до інформації, отриманої Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від Пенсійного фонду України, сформованої на підставі наданої підприємством звітності, ТОВ “Медлайтс” у 2023 році не виконало норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю. У зв`язку наведеним просило надати щодо відповідача наступну інформацію: - звіти за формою 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)”, які надавалися відповідачем у 2023 році для працевлаштування осіб з інвалідністю; - чи направлялися для працевлаштування до відповідача особи з інвалідністю (якщо направлялися, то скільки осіб було працевлаштовано та скільком було відмовлено у працевлаштуванні із зазначенням причин відмови); - кількість вакансій у відповідача, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у звітному періоді (як подані у звітному періоді, так і подані раніше та не закриті до настання звітного періоду); - будь яку іншу інформацію щодо вакансій у відповідача, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, наявна у Донецькому обласному центрі зайнятості та причин їх не закриття (у разі наявності).
Донецьким обласним центром зайнятості надана відповідь від 22 травня 2024 року № 04.03/1477/01-39-24, в якій зазначалося, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості звіти за формою № 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії осіб з інвалідністю)” у 2023 році ТОВ “Медлайтс” не надавало. 
Позивачем зроблено висновок про те, що відповідачем в порушення вимог ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” не виконано норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.                                                                                                                         
У зв`язку з наведеним відповідачу в автоматизованому режимі нараховані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році; сума таких санкцій становила 36089 грн.                                                                                                               
07 березня 2024 року розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій надіслано до електронного кабінету відповідача як роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, що підтверджується квитанцією від 07 березня 2024 року.
Адміністративно-господарські санкції відповідачем сплачені не були.                               
За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій станом на 02 травня 2024 року (17 календарних днів) нарахована пеня в розмірі 245,48 грн.                               
Станом на час розгляду справи адміністративно-господарські санкції та пеня відповідачем сплачені не були.                                                                                                    
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов наступного висновку.           
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році становив 1 робоче місце. Проте, в порушення вимог вказаного Закону ним не виконано норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.                                                                       
При цьому протягом 2023 року заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів не вживалися: зокрема, до відповідного центру зайнятості щомісячні звіти про наявність вакансій для інвалідів не подавалися.                                         
Виходячи з наведеного суб`єктом владних повноважень правомірно визначено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, які в установлений законом строк відповідачем сплачені не були.                                                                                                                                             
З огляду на наведене адміністративно-господарські санкції за невиконання вказаного нормативу та нарахована суб`єктом владних повноважень пеня в порядку та розмірах, що відповідали вимогам законодавства, підлягають стягненню з відповідача.                                        
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.                                                                                                                        
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.                               
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальних сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права і свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” № 875-XII від 21.03.1991 (далі –   Закон № 875, станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із частиною другою статті 17 Закону № 875 підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.                                                   
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 875 забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.                                         
Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.                                                                                 
За змістом статті 18-1 Закону № 875 пошук підходящої роботи для осіб з інвалідністю здійснює державна служба зайнятості.                                                                                 
Відповідно до статті 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.                                                                                           
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.                                                                                                     
У межах зазначеного нормативу здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу відповідно до Закону України “Про психіатричну допомогу”.                                                                                                                         
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.                                                                                                                         
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.                                                   
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:                                                                       
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;                                                                       
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;                                                                                 
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.                                                                                                                         
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.                                         
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.                                                             
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.                                                                                           
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.                     
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.                                         
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, та надсилає інформацію про таких осіб до Державного центру зайнятості для проведення роботи з їх працевлаштування.
Порядок визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, форма та порядок надсилання інформації про таких осіб визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції.
Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим  статтею 19  цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.                                                                       Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.                                                                                                     Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).                                                                                 Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого  частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.                                                                                                     
У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.
Механізм проведення Держпраці, її територіальними органами планових та позапланових перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - суб`єкти господарювання), щодо виконання ними нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, визначеного статтею 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” регламентовано Порядком контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2017 № 70 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 466) (зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 02.06.2023) (далі – Порядок № 70).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 70 предметом проведення перевірки є виконання суб`єктами господарювання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування.                                                   
Пунктом 16 Порядку № 70 визначено, що у разі коли за результатами перевірки встановлено факт невиконання суб`єктом господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, вживаються заходи щодо притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності.                                                             
Пунктом 17 Порядку № 70 визначено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства посадова особа, яка проводила перевірку, не пізніше 15 календарних днів після закінчення перевірки надсилає копію акта перевірки Фонду.                                         
Враховуючи зазначене, суд констатує, що саме на органи Держпраці покладено обов`язок перевірки суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. За наслідками такої перевірки, у разі підтвердження невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у суб`єкта господарювання виникає обов`язок сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.                     
Разом із цим, позивач не надав суду доказів проведення перевірки відповідача органами Держпраці на предмет дотримання виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.                                         
Таким чином, слід зазначити, що сукупність допущених позивачем під час реалізації своїх функцій, як суб`єктом владних повноважень, порушень не забезпечили послідовність дій, спрямованих на забезпечення принципу законності, при цьому недотримання відповідачем виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не доведено позивачем належними доказами.                                                                       
Позивач передчасно, не маючи встановлених актом перевірки органами Держпраці доказів про недотримання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів у 2023 році, посилаючись лише на інформаційно-аналітичні бази даних, звернувся з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій.                                                             
Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 21.11.2022 у справі № 400/3957/21.                                                                                           
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.                                                                                           
Крім того, варто зауважити, що відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті, передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.                               
Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).                                         
Частинами першою та другою статті 238 Господарського кодексу України встановлено: за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.                               
Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, зазначених у частині першій статті 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.                                                                                           
Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями.                                                                                           
Пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI “Про зайнятість населення” (далі - Закон № 5067-VI) обумовлено, що роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання не пізніше ніж за два місяці до вивільнення (не пізніше ніж за 30 календарних днів до вивільнення у разі звільнення державних службовців відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону України “Про державну службу”). Інформація щодо вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України подається не пізніш як за 10 календарних днів до вивільнення.                                         
За правилами пункту 6 Порядку надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2023 № 553, роботодавець подає до центру зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування особи з інвалідністю, за формою звітності №3-ПН, визначеною Мінекономіки.                                                                        
Донецьким обласним центром зайнятості надана відповідь від 22 травня 2024 року № 04.03/1477/01-39-24, в якій зазначалося, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості звіти за формою № 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії осіб з інвалідністю)” у 2023 році ТОВ “Медлайтс” не надавало.  
Відповідачем дані відомості не спростовані.                                                                      Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і на теперішній час.                                         
Розпорядженням Кабінету Міністрів України “Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області” від 02.08.2022 №679-р організовано проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області.                                                                                 
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, до якого віднесено, зокрема, Костянтинівську міську територіальну громаду, як територію можливих бойових дій з 24.02.2022.
Слід зазначити, що ТОВ “Медлайтс” розташоване за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Театральна, буд. 1, офіс 10 К.                                                   
Суд констатує, що Костянтинівську міську територіальну громаду   віднесено то території можливих бойових дій. Викладена обставина додатковому доказуванню не потребує.
У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 викладено наступні висновки:                                                                                                                         
- Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили);                                                                                                                                             
- вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований всім, кого це стосується, тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний Факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні;                                                             
- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.                                                                                            
Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 виклав наступні висновки:                                                                                                                                   
- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;                                                                                                               
- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Таким чином, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) об`єктивно унеможливлюють виконання не тільки господарських договорів, а і інших обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.                                                                       В цьому випадку, окрім безпосередньо нормативно-правового регулювання обов`язку суб`єктів господарювання виконувати норматив зі створення робочих місць чи сплати адміністративно-господарських санкцій, є фактичні обставини, пов`язані зі проведенням на території, де зареєстрований та провадив господарську діяльність відповідач, активних бойових дій, евакуації населення тощо.                                                                       Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач об`єктивно, за незалежних від нього причин, через обставини непереборної сили, не мав змоги виконати у повному обсязі норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, а отже причини не виконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.                              Відповідно до  ст. 317 КАС України  підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.                               Відповідно до викладеного, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального прав, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.                                                                                                    
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Медлайтс” на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  у справі  № 200/4626/24  – задовольнити.                                                                                               
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  у справі  № 200/4626/24  – скасувати.                                                                                     
Прийняти нову постанову.                                                                                                              У задоволенні позову Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю “Медлайтс” про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені – відмовити.                                                            
Повне судове рішення складено 28 квітня 2025  року.                                                   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Блохін

Судді                                                                                                             І.Д. Компанієць

                                                                                                                     І.В. Сіваченко