ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 р. 	Справа № 520/24267/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 25.12.24  по справі № 520/24267/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,               Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 01.09.1986 року по 17.09.2001 року на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у Чугуївській дитячій музичній школі до спеціального страхового стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1986 року по 17.09.2001 року на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у Чугуївській дитячій музичній школі до спеціального страхового стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підпадає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 частково задоволено позов.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №46613/03-16 від 16.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено. 
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог в сумі 1 211 гривень 20 копійок.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводи апелянта обґрунтовані тим, що спеціальний страховий стаж позивача для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 15 років 9 місяці 13 днів, який є не достатнім для виплати вказаної грошової допомоги. Також зазначає, що заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та саме ним було винесено рішення №46613/03-16 від 16.08.2024.
З огляду на вищевикладене, апелянт вказує, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права при визначенні органу ПФУ на якого поклав зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки таким органом має бути саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було. Відповідно до ч. 4 цієї статті, його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком, яку призначено згідно Закону № 1058-ІV, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .
28.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
До вказаної заяви позивачем було надано зокрема довідку №9 від 16.05.2024 Відділу культури і туризму Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти “Чугуївська дитяча музична школа” в якій зазначено, що вона працювала в Чугуївській дитячій музичній школі з 01.09.1986 (наказ № 62 від 09.09.1986) по 17.09.2001 (наказ № 48 від 17.09.2001) викладачем музично-теоретичних дисциплін.
Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та за наслідками розгляду прийнято рішення №46613/03-16 від 16.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії.
У вказаному рішенні зазначено, що період з 01.09.1986 по 17.09.2001 не зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію по вислузі років, так як посада викладача музично-теоретичних дисциплін в позашкільному навчальному закладі не передбачена Постановою №909. Також в ОК-5 за період з січня 1998 по вересень 2001 є відомості тільки про роботу в Чугуївському історико-культурному закладі імені І.Ю. Рєпіна. 
Стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років у ОСОБА_1 становить 15 років 9 місяців 13 днів (із 19.08.2008 по 31.05.2024).  
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача, щодо якого виник спір, відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а відтак її педагогічний стаж станом на момент звернення за призначенням пенсії складав більше 30 років.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень якого, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1788-XII), закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, до яких віднесено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років (пункт "е").
За правилами статті 2 Закону №1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.
Статтею 3 Закону №1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до положень статті 52 Закону №1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , яка в силу приписів статті 48 Кодексу законів про працю України та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є основним документом, що підтверджує, стаж роботи, позивач працював на наступних посадах:
- з 01.09.1986 року призначена на посаду викладач музично-теоретичних дисциплін у Чугуївській дитячій музичній школі, по сумісництву з навчанням; 
- з 17.09.2001 року звільнена з роботи за ст. 38 КЗОП України за особистим бажанням;
- з 15.08.2008 року призначена на посаду вчителя музики у Чугуївську загальноосвітню шкоду І-ІІ ступенів №4; 
- 07.09.2011 року звільнена у зв`язку з переведенням до Чугуївської гімназії №5; 
- 08.09.2011 призначена на посаду вчителя музики у Чугуївську загальноосвітню шкоду І-ІІ ступенів №4; 
- 28.01.2021 року заклад перейменовано на Комунальний заклад «Чугуївський ліцей №5» Чугуївської міської ради Харківської області.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до довідки Комунального закладу «Чугуївський ліцей № 5» Чугуївської міської ради Харківської області від 28.05.2024 року № 01-32/227 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно працює в Комунальному закладі «Чугуївський ліцей № 5» Чугуївської міської ради Харківської області на посаді вчителя музики з 08.09.2011 року (наказ відділу освіти від 08.09.2011 № 337-к, наказ гімназії від 08.09.2011 № 90-к) по теперішній час. 
З 15.08.2017 Чугуївський ліцей № 5 Чугуївської міської ради Харківської області перейменовано на Чугуївський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – гімназія № 5 Чугуївської міської ради Харківської області» згідно з наказом відділу освіти від 26.07.2017 № 305 (наказ НВК від 16.08.2017 № 129). 
З 28.01.2021 Чугуївський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – гімназія № 5 Чугуївської міської ради Харківської області» перейменовано на комунальний заклад «Чугуївський ліцей № 5» Чугуївської міської ради Харківської області згідно з рішенням ІІ сесії Чугуївської міської ради VIIІ скликання від 24.12.2020 № 18- VIIІ (наказ КЗ від 28.01.2021 року № 20).
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до таких віднесено, зокрема, загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні, навчальні заклади, музичні, художні школи - посади: учителі, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Постановою Кабінет Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посаду вчителя.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (далі - Порядок №1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Аналізуючи наведені норми законодавства Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Відповідно до пункту 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.07.2001 №78, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.
З наявного в матеріалах розрахунку стажу позивача встановлено, що загальний стаж позивача становить 37 років 8 місяців 24 дні. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи з 01.09.1986 по 17.09.2001 на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у Чугуївській дитячій музичній школі підлягають до зарахування позивачу до спеціального страхового стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на те, що відповідно до відомостей з ОК-5 за період з січня 1998 по вересень 2001 наявні тільки відомості про роботу в Чугуївському історико-культурному закладі імені І.Ю. Рєпіна, не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист,  а підставою для виплати грошової допомоги є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог.
Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 37 років страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №1058.
Жодних доказів які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивача відповідач не надав.
За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 01.09.1986 по 17.09.2001 на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у Чугуївській дитячій музичній школі до спеціального страхового стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Отже на момент призначення пенсії зі зменшення пенсійного віку педагогічний стаж позивачки склав понад 37 років 8 місяців 24 дні, тобто був достатнім для виплати їй грошової допомоги, передбаченої п.7-1р.ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Судом першої інстанції вірно вказано, що наявність в особи певних умов дійсно надає їй пільги у вигляді можливості призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, тобто, саме пенсії за віком, а не будь-якого іншого виду пенсії, позаяк вказана норма не пов`язує настання у позивача права на пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з досягненням нею пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058.
Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі № 200/854/19-а вказано, що основною умовою, з якою законодавець пов`язує наявність права на грошову допомогу, є факт роботи у відповідних закладах та на відповідних посадах, визначених ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", саме в день досягнення пенсійного віку.
Оскільки позивачка на момент призначення їй пенсії за віком працювала на посаді, що визначена ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відтак вона має право на призначення та виплату спірної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію
Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Отже, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
Так, заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, за результатами якої прийнято оскаржуване рішення № 46613/03-16 від 16.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку дії зобов`язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом до того органу рішення якого оскаржується.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не приймалося рішення по суті звернення ОСОБА_1 , а відтак, оскільки оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке, як вже зазначалося вище, підлягає скасуванню, саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області має бути покладений обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області має відновити порушені права позивача, поклавши обов`язок на останнє вчинення дій зобов`язального характеру, є помилковими та суперечать наведеному вище.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем (Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області) , як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірність свого рішення, що є предметом оскарження у даній справі.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області слід задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі з ухваленням в цій частині постанови, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі.
Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 520/24267/24 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі.
Ухвалити в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у даній справі.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі № 520/24267/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.М. Мінаєва