Справа № 131/288/25
Провадження № 22-ц/801/841/2025
Категорія: 91
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року	Справа № 131/288/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Карнауха Аркадія Петровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Шелюховського М. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про визнання особи безвісно відсутньою.
Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначала, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який розірвано у 1996 році.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу залишився проживати із матір`ю.
Колишній чоловік ОСОБА_1 залишив сім`ю та переїхав на проживання до м. Антрацит Донецької області, де проживав за адресою АДРЕСА_1 .
До 2018 року він зберігав зв`язок із дітьми, востаннє при телефонній розмові повідомив, що призваний до військових формувань ДНР і бере участь у бойових діях проти України на стороні російської федерації. Після цього ОСОБА_2 на зв`язок не виходить, його доля і чи живий він заявниці та діям невідомо.
Син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - 01 серпня 2023 року був призваний до складу Збройних Сил України. Під час виконання бойового завдання у районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області 18 серпня 2023 року він зник безвісти, за фактом чого відкрито кримінальне провадження. 
Оскільки син заявниці не був одружений, дітей не має, відповідно до положень ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, право на отримання його грошового забезпечення має ОСОБА_1 та його батько - ОСОБА_2 .
Через відсутність з 2018 року жодних відомостей про місцезнаходження або місце перебування ОСОБА_2 , можливу його загибель, йому не може виплачуватися частина грошового забезпечення сина, який зник безвісти за особливих обставин, тому заявниця має право на отримання 100% грошового забезпечення сина.
Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав за адресою АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.
При цьому суд зазначив, що зі змісту заяви вбачається, що зазначений факт заявниця просить визнати з метою отримання 100 % грошового забезпечення після зникнення безвісти її сина ОСОБА_3 , а тому в даному випадку вбачається спір про право, який має розглядатися в позовному провадженні. 
Окрім того, заяву про визнання фізичної особи безвісно відсутньою може бути подано заявником, тобто членом сім`ї, родичем до суду першої інстанції за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. 
Проте ОСОБА_1 не є членом сім`ї особи, яку вона хоче визнати безвісно відсутньою, адже шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний 19 грудня 1996 року. 
Враховуючи викладене, суд вважав за необхідне залишити без розгляду заяву про визнання особи безвісно відсутньою та роз`яснити заявнику її право на звернення до суду із відповідною позовною заявою для її розгляду у порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник заявниці подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2025 року строку на усунення недоліків апеляційної скарги було продовжено.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року було справу призначено до розгляду на 10 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жодного спору про право в заявлених вимогах немає. Право заявниці на отримання грошового забезпечення сина, який пропав безвісти за особливих обставин, ніким не оспорюється. Це право визначено законом і не потребує додаткового підтвердження судовим рішенням. 
Окрім цього спір про право передбачає наявність двох сторін спору - позивача та відповідача. Якщо позивачем є заявниця, то суд не зазначив хто ж може бути відповідачем. Місцезнаходження чи місцеперебування особи, яку вона просить визнати безвісно відсутньою, невідоме, тому він не може виступати відповідачем у спорі, якщо такий існує.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. 
Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).
При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Згідно зі ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України  якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції вказав, що зі змісту заяви вбачається, що зазначений факт заявниця просить визнати з метою отримання 100 % грошового забезпечення після зникнення безвісти її сина, а тому в даному випадку вбачається спір про право, який має розглядатися в позовному провадженні.
Втім місцевий суд не вказав між ким у даному випадку існує спір та про яке право, враховуючи, що ОСОБА_1 просила визнати безвісно відсутнім іншого з батьків, який має право на отримання грошового забезпечення після зникнення безвісти їх спільного сина.
Також апеляційний суд зауважує, що подання заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, виключно лише членом її сім`ї чи її родичем, не передбачено нормами чинного законодавства.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що висновки суду першої інстанції про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду із зазначених судом підстав є передчасними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів виснує, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Карнауха Аркадія Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 лютого 2025 року скасувати.
Цивільну справу №131/288/25 за матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , про визнання особи безвісно відсутньою, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                                                                         С. Г. Копаничук

                                                                               В. П. Рибчинський