П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/16746/24	
Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Єщенка О.В.,
          Турецької І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОАД-ТЕХ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2024р. ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення ОДЕСЬКОЇ МИТНИЦІ (відокремлений підрозділ Державної митної служби України без статусу юридичної особи публічного права, код ЄДРПОУ ВП: 44005631) про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000208/2 від 30.03.2024р..
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» зазначило, що під час переміщення товару через митний кордон України підприємством до Одеської митниці подано митну декларацію 24UA500500010475U3 від 26.03.2024р. з визначеною декларантом вартістю товару. Проте за результатами митного оформлення митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500500/2024/000208/2 від 30.03.2024р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500500/2024/000398 від 30.03.2024 р..
Позивач із рішенням митного органу не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси, оскільки документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 МКУ, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню.
Посилаючись на вказане, підприємство просило позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000208/2 від 30.03.2024р..
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці на користь ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» судовий збір в розмірі 6 047,87грн..
Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган, приймаючи оскаржуване рішення, діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товару, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 5.12.2023р. між ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» (Покупець) та компанією «Qingdao Hailifend Rigging Co., Ltd» (Продавець) укладено Контракт за №HLF231205LTH, відповідно до якого Продавець зобов`язується продати і поставити Покупцеві продукцію власного виробництва (надалі – Товар), а Покупець згоден прийняти і оплатити Товари, що наводяться у міру потреби в окремих Специфікаціях, згідно із зазначеними в них даних, відповідно до умов даного Контракту (а.с.60-62).
Окрім того, 5.12.2023р. сторони погодили Специфікацію №1 до Контракту за №HLF231205LTH (а.с.63-66).
26.03.2024р. митний брокер ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» для здійснення митного оформлення товару, а саме: Стрічки текстильні з синтетичних волокон (поліестер), ткані (не трикотажні) вузькі з плоским тканим пругом з двох сторін, пофарбовані, не ворсові, не пористі, не армовані, без підкладки: POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Blue; Width-240mm; SF 6:1 (M.B.S. 32000KG) - 600 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Orange; Width-300mm; SF 6:1 (M.B.S. 40000KG) - 1200 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Green; Width-60mm; SF 5:1 (M.B.S. 7000KG) - 25600 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Yellow; Width-90mm; SF 5:1 (M.B.S. 10500KG) - 18000 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Grey; Width-120mm; SF 5:1 (M.B.S. 14000KG) - 5600 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Red; Width-150mm; SF 5:1(M.B.S 17500KG) - 14400 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Brown; Width-180mm; SF 5:1(M.B.S 21000KG) - 4000 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Blue; Width-240mm; SF 5:1(M.B.S 28000KG) - 4800 м., POLYESTER WEBBING FOR WEBBING SLING EN 1492-1, Orange; Width-300mm; SF 5:1(M.B.S 35000KG) - 3000 м. Призначені для виготовлення текстильних строп, стяжних систем, які використовуються у будівництві, підйомі та транспортуванні вантажів; цивільного призначення. Партія товарів перевантажена у Європі з контейнера № MRSU6042484 у авто № CB8232EH/CB0887XF. Торговельна марка - немає даних. Виробник - QingdaoHailifengRiggingCo., Ltd. Країна виробництва - Китай, CN, подав до Одеської митниці ЕМД за №24UA500500010475U3 (а.с.84-86).
Для підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією позивачем подані наступні документи: пакувальний лист від 5.01.2024р. б/н до інвойсу №HLF231205LTH-1; комерційний інвойс №HLF231205LTH-1 від 5.01.2024р.; коносамент №ZHWE24010190 від 9.01.2024р.; міжнародна товаротранспортна накладна №423601 від 14.03.2024р.; сертифікат походження №C240650622960010 від 12.01.2024р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4546056 від 5.03.2024р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4548046 від 14.03.2024р.; довідка про транспортні витрати №423601 від 14.03.2024р.; специфікація №1 від 5.12.2023р.; зовнішньоекономічний контракт №HLF231205LTH від 5.12.2023р.; договір доручення №07092023 від 7.09.2023р. з брокером ФОП ОСОБА_1 ; договір про транспортно-експедиційне обслуговування №11/10/23 від 11.10.2023р.; копія митної декларації країни відправлення №422720240000017422 від 9.01.2024р..
Для підтвердження заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу наступні документи: лист декларанта 29.03.2024 р.; платіжна інструкція №3299999327 від 7.03.2024р.; платіжна інструкція №3299999517 від 25.03.2024р.; лист №182-03 від 28.03.2024р.; додаткова угода №1 від 7.12.2023р.; банківський платіжний документ №309 від 16.02.2024р.; акти звірки взаємних розрахунків від 28.03.2024р.; переклад експортної вантажної митної декларації Китайської народної республіки від 3.11.2023р.; лист експортера про помилку №б/н від 28.03.2024р.; прайс лист від 5.12.2023р.; висновок про вартісні характеристики товару №014204 від 26.03.2024р.; переклад комерційного рахунку від 28.03.2024р.; переклад сертифікату походження від 28.03.2024р.; переклад пакувального листа від 28.03.2024р.; сертифікат якості б/н від 5.12.2023р.; договір про організацію перевезень вантажним автотранспортом №ФР/126/К від 26.08.2022р.; договір на здійснення транспортних перевезень №ФР/73/П від 11.03.2024р.. 
Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, які підтверджують митну вартість товару.
Так, Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару за №UA500500/2024/000208/2 від 30.03.2024р. (а.с.112).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного  призначення №UA500500/2024/000398 від 30.03.2024р. (а.с.111).
Позивач не погоджується із вказаним рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність прийнятого спірного рішення, з урахуванням підстав, з якими позивач просить визнати його протиправним та незаконним, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями п.п.23,24 ст.4 МКУ встановлено, що митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МКУ, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За правилами ст.50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
За змістом ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст.52 МКУ передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.
У той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Як визначено в ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500500/2024/000208/2 від 30.03.2024р., підставами для здійснення відповідачем коригування митної вартості стало те, що подані позивачем документи містять розбіжності, а саме: 
1) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі – МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012р. №599 до зазначених документів можуть належати :- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано;
2) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного контролю документах (інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;
3) рахунок-фактура (інвойс) від 5.01.2024р. №HLF231205LTH-1 не містить інформації щодо умов оплати за товар;
4) відповідно до пункту 3.3.1. Контракту від 5.12.2023р. №HLF231205LTH передбачена авансова передплата за товар, але до митного оформлення платіжні документи не надано;
5) рахунок-фактуру від 14.03.2024р. №LS-4548046 видано експедитором значно пізніше дати експорту товару 9.01.2024р., зазначеній у митній декларації країни відправлення від 9.01.2024р. №422720240000017422, що суперечить умовам оплати транспортно-експедиторських послуг, визначених пунктом 4.1.3.1 Договору. Разом з тим, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційні послуги на розгляд не надано, хоча з урахуванням умов пункту 4.1.3.1 Договору станом на дату митного оформлення товару оплата повинна бути здійснена;
6) з огляду на маршрут транспортування товару (QINGDAO - Gdansk - Пункт пропуску "Чоп - Захонь") при умовах поставки FOB QINGDAO, експедитор надає послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Gdansk, однак відомості про вартість таких послуг, які є складовими митної вартості у поданих документах відсутні.
Щодо відсутності документів на підтвердження факту витрат на транспортування, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, разом з ЕМД представником позивача до Одеської митниці було надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4546056 від 5.03.2024р.; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4548046 від 14.03.2024р.; довідку про транспортні витрати №423601 від 14.03.2024р..
Окрім того, 29.03.2024р. у відповідь на повідомлення митного органу представником ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» було надано платіжну інструкцію №3299999327 від 7.03.2024р.; платіжну інструкція №3299999517 від 25.03.2024р.; лист №182-03 від 28.03.2024р..
Відповідно до приписів ст.53 МК України, вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.
Апеляційний суд зазначає, що наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Митний кодекс України також не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем документи є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, допустимими доказами підтвердження транспортних витрат можуть бути будь-які документи, які містять інформацію про вартість послуг перевізника та або експедитора. Такими документами можуть бути, зокрема довідки про вартість транспортних витрат, рахунки на оплату вартості транспортування оцінюваного товару, платіжні документи, тощо.
Колегія суддів зауважує, що позивачем надано митному органу повний перелік документів, які підтверджують витрати на транспортування, а контролюючим органом не надано їм оцінки та взагалі не вказано у чому саме полягають розбіжності.
Таким чином, вказані посилання відповідача судова колегія вважає необґрунтованими.
Щодо відсутності інформації про вартість упаковки, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.5 Контракту №HLF231205LTH упаковка повинна бути надійною і забезпечити збереження вантажу при транспортуванні. Кожна одиниця упаковки повинна мати маркування, обумовлене в відповідності до Специфікації до цього Контракту.
Специфікацією №1 до Контракту №HLF231205LTH від 5.12.2023р. передбачено, що вартість тари та упаковки включено в ціну товару.
Окрім того, сторони погодили, що базис постачання – FOB QINGDAO, у відповідності до Інкотермс 2000.
Згідно з правилом А.9. Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для надання товару в розпорядження покупця.
Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно надавати у розпорядження товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.
Крім того, з комерційного інвойсу від 5.01.2024р. за №HLF231205LTH-1 також вбачається, що пакувальні матеріали входять у вартість товару.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що саме на продавця покладається обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані та з відповідною упаковкою на морський транспорт, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст.58 МКУ ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.
Більше того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої представником декларанта 26.03.2024р., зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
Щодо тверджень митного органу про те, що рахунок-фактура (інвойс) від 5.01.2024р. за №HLF231205LTH-1 не містить інформації щодо умов оплати за товар, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається із наданого інвойсу №HLF231205LTH-1 від 5.01.2024р., який надавався митному органу одночасно з декларацією, що ціна всього товару становить 29  871,4дол.США.
Колегія суддів зауважує, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021р. у справі №420/4820/19, відсутність у представлених позивачем до митного оформлення інвойсах інформації щодо умов оплати в частині наведення даних чи здійснюється поставка на умовах попередньої оплати чи відстрочки платежу, не свідчить про наявність розбіжностей у поданих Позивачем до митного оформлення документах та про не підтвердження ним митної вартості заявленого до декларування товару. Суди обґрунтовано зазначили, що інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору. Інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, якщо орган доходів та зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону (постанова).
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, у листі б/н від 29.03.2024р. декларант зазначав митному органу, що умови оплати за товар зазначені в Додатковій угоді №1 від 7.12.2023р..
З огляду на вказане, колегія суддів зауважує, що посилання відповідача на відсутність умов оплати за товар в інвойсі є необґрунтованим та безпідставним.
Щодо доводів митного органу про те, що відповідно до пункту 3.3.1. Контракту від 5.12.2023р. №HLF231205LTH передбачена авансова передплата за товар, але до митного оформлення платіжні документи не надано, апеляційний суд зазначає наступне. 
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 7.12.2023р. до Контракту №HLF231205LTH сторони погодили викласти п.п.3.3.1 Контракту у наступній редакції: товар має бути 100% оплачений на момент його прибуття в порт призначення (до покупця). Покупець має наступні варіанти послідовності оплати товару: 1.1 Оплатити 20% від вартості специфікації (інвойсу) в якості авансу перед виробництвом товару. Залишок 80% вартості специфікації (інвойсу) безпосередньо перед прибуттям товару в порт призначення покупця. 1.2 Сплатити 100% партії відвантаженого товару перед прибуттям в порт призначення покупця. 1.3 Сплачувати за товар будь якими іншими частками, але щоб в будь-якому разі партія товару, яка прибуває в порт призначення покупця на момент прибуття була оплачена на 100%.
Тобто, умовами договору передбачена оплата за товар на момент його прибуття до порту.
Оплата товару здійснена згідно із платіжним документом за №309 від 16.02.2024р., який надавався позивачем до митного органу.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що факт оплати/не оплати позивачем отриманого товару не може впливати на його митну вартість, визначену на момент розмитнення товару.
Таким чином, зазначені посилання митного органу є безпідставними.
Щодо посилань апелянта на те, що рахунок-фактуру від 14.03.2024р. №LS-4548046 видано експедитором значно пізніше дати експорту товару 9.01.2024р., зазначеній у митній декларації країни відправлення від 9.01.2024р. №422720240000017422, що суперечить умовам оплати транспортно-експедиторських послуг, визначених пунктом 4.1.3.1 Договору. Разом з тим, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційні послуги на розгляд не надано, хоча з урахуванням умов пункту 4.1.3.1 Договору станом на дату митного оформлення товару оплата повинна бути здійснена, апеляційний суд вказує наступне.
Відповідно до п.4.1.3.1 Договору №11/10/23 про транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Експедитор) та ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» (Клієнт), Клієнт оплачує при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт – платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п., протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання Експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту.
Згідно із п.4.1.3.3 вказаного Договору клієнт оплачує при перевезенні вантажу автомобільним та/або залізним транспортом (при наземній доставці), оплата здійснюється Клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання Експедитором рахунку, проте до вивантаження вантажу на складі Клієнта.
Колегія суддів зауважує, що товариство не несе відповідальність за своєчасність виставлення Експедитором рахунку-фактури.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем надавались до митного органу копії платіжних інструкцій за №3299999327 від 7.03.2024р. та за №3299999517 від 25.03.2024р., лист №182-03 від 28.03.2024р. на підтвердження сплати транспортно-експедиторських послуг ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ».
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що митним органом при перевірці митної вартості мають перевірятись документи, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару та транспортно-експедиторських послуг не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.
Щодо твердження контролюючого органу, що з огляду на маршрут транспортування товару (QINGDAO - Gdansk - Пункт пропуску "Чоп - Захонь") при умовах поставки FOB QINGDAO, експедитор надає послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Gdansk, однак відомості про вартість таких послуг, які є складовими митної вартості у поданих документах відсутні, колегія суддів вказує наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що до митного оформлення представником товариства надавалась довідка про транспорті витрати від 14.03.2024р. за №423601, зі змісту якої вбачається, що витрати на міжнародне морське перевезення вантажу по коносаменту №ZHWE24010190 за маршрутом морський торгівельний порт QINGDAO (China) прикордонний перехід ЧОП (Україна) становлять 385  655,4грн.. Вантаж не страхувався. Витрати включають всі портові та інші витрати пов`язані з обробкою вантажу в порту Gdansk (Польша), оформленням і вивезенням вантажу автомобілем наступного перевізника.
Відповідно, твердження відповідача про те, що позивачем документально не підтверджено таку складову митної вартості як витрати на розвантаження, перевантаження та обробки товару є безпідставним та таким, що не знайшли своє підтвердження.
Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем для митного оформлення товару документи відповідають вимогам ч.2 ст.53 МКУ, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару, та підтверджують митну вартість товару, задекларовану у митних деклараціях.
Що стосується обраного митним органом методу митної вартості, то судова колегія зазначає наступне.
Так, відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За змістом ст.64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. 
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).
Оскільки раніше суд дійшов висновку про відсутність у спірному випадку підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем є необґрунтованим.
Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №820/17417/14, від 4.09.2018р. у справі №818/1186/17.
Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.
Суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.
При цьому, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої товариством митної вартості товару, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «ЛОАД-ТЕХ» та скасування спірного рішення митного органу.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025р., зокрема, було відстрочено Одеській митниці сплату судового збору у розмірі 1 814,36грн. до закінчення розгляду апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р..
Оскільки на дату ухвалення даної постанови апелянтом не було здійснено доплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1 814,36грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139,311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 21 А, код ЄДРПОУ 44005631) на користь Держави (отримувач коштів ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA678999980313101206081015758; код класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», відомча ознака: « 81» (Апеляційні адміністративні суди) судовий збір у розмірі 1 814,36грн. (тисяча вісімсот чотирнадцять гривень 36 коп.).
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді                                                                                                         О.В. Єщенко

                                                                                                       І.О. Турецька