УХВАЛА

02 травня 2025 року 
м. Київ
справа №620/7682/24
адміністративне провадження № К/990/18407/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р. Ф., 
суддів - Гончарової І. А., Олендера І. Я.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року
у справі № 620/7682/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Чернігівській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-
УСТАНОВИВ:
30 квітня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області  на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 620/7682/24, предметом розгляду якої є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30 червня 2023 року № 53957-2410-2522-UA74100150000090847, яким визначено суму податкового зобов`язання - земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 року у розмірі 1901,14 гривень; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30 червня 2023 року № 53959-2410-2522-UA74100150000090847, яким визначено суму податкового зобов`язання - земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 року у розмірі 2406,50 гривень; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30 червня 2023 року № 53958-2410-2522-UA74100150000090847, яким визначено суму податкового зобов`язання - земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2023 року у розмірі 2406, 50 грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року заяву представника позивача про відмову від позову задоволено повністю. Прийнято відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову. Провадження у справі №620/7682/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень закрито.

Додатковою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, заяву представника позивача - адвоката Чернілевського Віталія Григоровича про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 4000,00 гривень.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року. Додаткову ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - змінено в резолютивній частині,  виклавши абзац 2 в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області (14000, місто Чернігів, вулиця Реміснича, 11, код ЄДРПОУ 44094124) на користь ОСОБА_1  понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі    2    000 (дві тисячі) 00 грн».  У іншій частині додаткову ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 620/7682/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 620/7682/24, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Суд звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду неодноразово викладалися висновки у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постанові від 02 липня 2024 року у справі № 380/7152/23.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанцій під час вирішення питання, що стосується стягнення на користь позивача судових витрат, обґрунтовано зазначив, що справедливим і співмірним відшкодуванням вищевказаних витрат буде сума 2 000,00 грн, яка підлягає розподілу шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Чернігівській області на користь позивача.
Аналізуючи рішення суду апеляційної інстанції, Суд дійшов до висновку, що Суд ухвалив судове рішення у справі №620/7682/24 відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, враховуючи, що правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та враховуючи необґрунтованість касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
Керуючись статтями 243, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області  на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 620/7682/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	Р.Ф. Ханова І.А. Гончарова   І.Я.Олендер