ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2025 року                                                                   Справа №902/1067/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя                          Мельник О.В.
суддя                                                  Олексюк Г.Є. 
суддя                                                  Гудак А.В. 
секретар судового засідання            Петрук О.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 11.03.2025 (суддя Міліціанов Р.В., повне рішення складено 06.03.2025, додаткове рішення - 14.03.2025)
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик"
до Тростянецької селищної ради  
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -             Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області
про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14.02.2011 
за участю представників: 
позивача - не з`явився, 
відповідача - не з`явився,
третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 у задоволенні позову відмовлено. 
Суд першої інстанції вказав, що виключно факт не направлення прийнятого рішення, за умови дотримання орендодавцем вимог ч.1-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (які передують укладенню договору оренди землі лише у випадку відсутності заперечень орендодавця – ч. 4 ст. 33 Закону), не може бути єдиною підставою для задоволення позову та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди. Оскільки порушуватиметься сукупність застосування усіх частин ст.33 Закону, їх логічна єдність, послідовність та взаємозв`язок, на чому акцентовано увагу Верховним Судом. 
Суд також вважає, що не направлення рішення орендарю не спростовує самого факту наявності відповідного рішення, його своєчасного прийняття, а також змісту заперечень орендодавця щодо зміни істотних умов договору оренди зі сторони орендодавця.
Окрім того, суд зазначив, що якщо власник земельної ділянки не бажає продовжувати орендні відносини, про що повідомив орендаря у визначений законом спосіб, передбачений ст.33 Закону України "Про оренду землі", останній не може посилатись на порушення його переважного права. 
Відтак, якщо відсутня згода будь-якої сторони (в тому числі орендодавця) щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Тобто власник земельної ділянки може висувати заперечення проти поновлення договору оренди та вимог стосовно дотримання виду використання земельної ділянки. Особливо у випадку відповідності такого виду використання матеріалам технічної документації, поземельної книги та умовам первісного договору оренди землі.
Дослідивши лист-повідомлення №28 від 21.06.2024 та проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14.02.2011, господарський суд встановив, що орендарем запропоновано не лише поновити строк дії договору оренди, а також змінити істотну умову договору стосовно об`єкта оренди та умови щодо виду використання (пасовища), котра включена сторонами до первісного договору оренди та додаткової угоди.
Однак, шляхом обстеження земельної ділянки 05.07.2024 року, вручення СТОВ "Тростянчик" повідомлення про результати обстеження, прийняття рішення Тростянецькою селищною радою про відмову у поновленні договору оренди, орендодавець не узгодив внесення змін до договору оренди землі від 14.02.2011 року. Зазначене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування приписів ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі.
Також суд зауважив, що у резолютивній частині позовної заяви позивачем викладено іншу редакцію додаткової угоди до договору оренди землі від 14.02.2011 року, яка не відповідає первісному змісту договору та направленому 21.06.2024 року проекту додаткової угоди Тростянецькій селищній раді. Відтак, позов не містить вимог щодо визначення виду використання земельної ділянки, а тому задоволення позовних вимог, з урахуванням запропонованої редакції п. 2 додаткової угоди, призведе до виключення зі змісту договору оренди землі від 14.02.2011 року відомостей про пасовище, як виду земельних угідь та режиму використання землі.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.03.2025 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн залишено за позивачем.
Розглянувши докази, надані позивачем в підтвердження понесення витрат на правову допомогу, судом встановлено, що подані докази є обґрунтованими та не мають надмірного розміру.   
Однак, встановивши розмір належним чином обґрунтованих витрат на правову допомогу позивача, при вирішенні питання щодо їх стягнення, суд керувався приписами ГПК України, а тому оскільки, відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 року у позові відмовлено повністю, дійшов висновку про залишення за позивачем вказаних судових витрат. 
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 скасувати та ухвалити нове, яким визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 14.02.2011 у викладеній позивачем редакції.
Апелянт, зокрема, вказує, що судом було протиправно проігноровано ту обставину, що відповідач як орендодавець, залишив без відповіді лист-повідомлення орендаря про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14.11.2011 року. 
Вважає, що СТОВ "Тростянчик" виконало всі необхідні передбачені Законом дії для поновлення договору оренди землі в установленому порядку та строки, а Тростянецька селищна рада не здійснила у відповідь такі дії (не надала свого листа-повідомлення про прийняте рішення), і суд при цьому прийняв рішення на користь орендодавця, який проявив бездіяльність, що є абсолютно недопустимо.
Скаржник зазначає, що господарський суд не взяв до уваги вимоги ст.33 Закону України "Про оренду землі" та не врахував правові позиції Верховного Суду, викладені у  справах постановах від 21.09.2022 у справі №926/2720/21, від 22.09.2020 у справі №313/350/16-ц, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, згідно яких якщо орендодавець не надіслав у відповідь на лист-повідомлення орендаря про його наміри поновити договір оренди землі свій лист-повідомлення, то тоді договір оренди землі підлягає поновленню.
Також звертає увагу, що не відповідає дійсності зазначене у рішенні суду твердження, що начебто СТОВ "Тростянчик" використовувало земельну ділянку к.н. 0524183900:01:003:0122 площею 43,6722 га, не за цільовим призначенням. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 14.06.2024 року, дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, код 01.01, тобто у вказаному витягу слово "пасовище" відсутнє. 
Відтак, апелянт вважає, що вирощування СТОВ "Тростянчик" кукурудзи на орендованій земельній ділянці відбувалось у чіткій відповідності до норм чинного законодавства та договору оренди землі, без зміни цільового призначення цієї земельної ділянки.
У відповідності до ст.263 ГПК України відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, зокрема, вказує, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, в той час як рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, при цьому судом вірно було застосовано норми процесуального та матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги СТОВ "Тростянчик", а . рішення Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 та додаткове рішення від 11.03.2025 залишити без змін.  
У судове засідання, що відбулося 06.05.2025 року, учасники справи не забезпечили явку повноважних представників, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання (т.2, а.с.34-37), про причини неявки суд не повідомили.
Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи приписи ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а також зважаючи на те, що правові позиції сторін викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скарну і про їх зміну сторони будь-яких заяв або клопотань не подавали, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.02.2011 року між Тростянецькою районною державною адміністрацією Тростянецького району Вінницької області (орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" (орендар) укладено договір оренди землі (т.1, а.с.13-16), за умовами п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає на підставі розпорядження Тростянецької райдержадміністрації від 14.02.20211 року №68 в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення  для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться с.Тростянчик Тростянецького району Вінницької області за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради.
В оренду передається земельна ділянка площею 43,6722 га в тому числі: 43,6722 га пасовищ із земель запасу (п.2 договору).
За змістом п. 8 договір укладено на 5 календарних років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: сільськогосподарське призначення. Умови збереження стану об`єкта оренди: використовувати земельну ділянку у відповідності до цільового призначення, шляхами, що не призводить до погіршення стану об`єкта  оренди і втрати нею своїх корисних властивостей (п.15, 16, 17 договору).
На підставі акта прийому-передачі об`єкту оренди орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського використання (для ведення  товарного сільськогосподарського виробництва)  загальною площею - 43,6722 га пасовищ із земельного запасу  (т.1, а.с.17).
На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області "Про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі" №2-9026/15-17-СГ від 20.07.2017 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області поновлено договір оренди землі від 14.02.2011 року (т.1, а.с.26).
07.08.2017 року між Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області (орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" укладено додаткову угоду № 291 до договору оренди землі від 14.02.2011 року (т.1, а.с.18-23), відповідно до п.8 якої додаткову угоду укладено (поновлено) на 7 років з моменту її укладення. Після закінчення строку дії договору орендар має  переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендодавець повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. Дата закінчення терміну дії договору 06.08.2024 року.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення - 01.01.) (п.14, 15 додаткової угоди).
Відповідно до п. 31 додаткової угоди, дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який їх було укладено, а також в інших випадках, передбачених законом.
На підставі Указу Президента України від 15.10.2020 року № 449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" та Постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 року №1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин", та наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №54-ОТГ від 14.12.2020 "Про передачу земельних ділянок державної власності в комунальну власність" Головне управління передало Тростянецькій селищній раді земельні ділянки площею 4438,6303 га, які розташовані на території Тростянецької селищної територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, в тому числі і спірну земельну ділянку.
21.06.2024 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист-повідомлення  №28 про поновлення договору оренди землі,  додатком до якого долучено проект додаткової угоди (т.1, а.с.27).
05.07.2024 року на підставі розпорядження Тростянецької селищної ради №36-аг створено робочу групу з метою розгляду листів-повідомлень СТОВ "Тростянчик" від 21.06.2024 року № 28, 29, 30 про поновлення договорів оренди (т.1, а.с.78)
Робочою групою проведено обстеження, зокрема, орендованої земельної ділянки (к.н.0524185900:01:003:0122, заг.площа 43,6722 га) та з`ясовано, що земельна ділянка засіяна кукурудзою та відповідно використовується СТОВ "Тростянчик" не за цільовим призначенням, оскільки відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища).
30.07.2024 року рішенням 8 скликання 84 сесії Тростянецької селищної ради відмовлено у поновленні договору оренди на земельну ділянку  площею 43,6722 га (кадастровий номер 0524185900:01:003:0122) від 14.02.2011, у зв`язку з використанням земельної ділянки  не за цільовим призначенням (т.1, а.с.77 зворот).
Позивач, вважаючи, що орендар у строки встановлені законом та договором звернулось до орендодавця щодо продовження (поновлення) дії договору оренди землі від 14.02.2011, надало проект додаткової угоди, а селищна рада у встановлений законом місячний термін не заперечила проти поновлення договору, при цьому орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, звернувся з даним позовом до суду про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. 
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Частиною 1 ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.
Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (п.5 ст.126 ЗК України).
Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Отже, зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.
Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2011 року між Тростянецькою районною державною адміністрацією Тростянецького району Вінницької області (орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" (орендар) укладено договір оренди землі. 
07.08.2017 року між Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області (орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" укладено додаткову угоду №291 до договору оренди. 
Відповідно до п.8 якої додаткову угоду укладено (поновлено) на 7 років з моменту її укладення. Після закінчення строку дії договору орендар має  переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендодавець повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. Дата закінчення терміну дії договору 06.08.2024 року.
Правове регулювання поновлення договору оренди землі, визначено положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі". 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019 внесено зміни до Закону України "Про оренду землі", зокрема, розділ ІХ "Перехідні положення" доповнено абзацом такого змісту: 
"Правила, визначені    ст.126-1 ЗК України     щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності      Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення"."
Отже, обов`язковою умовою поновлення спірного договору є застосування правил, що були чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції від 01.01.2011 року. 
Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 01.01.2011 року) передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі,  орендар,  який  належно  виконував обов`язки відповідно до умов договору,  має  за  інших  рівних  умов  переважне  право  на поновлення договору.
У разі  поновлення  договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
У разі  якщо  орендар   продовжує   користуватися   земельною ділянкою   після   закінчення   строку   договору  оренди,  то  за відсутності  письмових  заперечень  орендодавця  протягом   одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і  на  тих  самих  умовах,  які  були  передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.
Таким чином, вказаною правовою нормою регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (як загальне правило продовження орендних правовідносин), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (як спеціальне правило продовження орендних правовідносин).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди землі від 14.02.2011, строк дії якого було продовжувався згідно додаткової угоди від  07.08.2017 року, орендар звернувся до орендодавця із листом-повідомленням про намір продовження терміну його дії, до якого долучив проект додаткової угоди до договору оренди.
Вказаний лист з доданими до нього документами отримано Тростянецькою селищною радою 21.06.2024 року, що не заперечується відповідачем.
Позивач, в обґрунтування позовної заяви вказує, що у встановлений законом місячний термін орендодавець не заперечив проти поновлення договору оренди землі та не надіслав лист-повідомлення про прийняте ним рішення, чим порушив процедуру, визначену ст.33 Закону України "Про оренду землі", а відтак орендар маеє право на продовження орендних правовідносин. 
Оцінюючи вказані доводи позивача, в тому числі щодо дотримання орендодавцем місячного терміну розгляду надісланого орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, колегія суддів враховує наступне. 
04.07.2024 року на підставі розпорядження Тростянецької селищної ради №36-аг створено робочу групу з метою розгляду, зокрема, листа-повідомлення СТОВ "Тростянчик" від 21.06.2024 року №28 про поновлення договору оренди. 
Робочою групою проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні (на умовах оренди) СТОВ "Тростянчик" та з`ясовано, що земельна ділянка площею 43,6722 га кадастровий номер 0524185900:01:003:0122 не використовується за цільовим призначенням, а саме як пасовище, а розорана і засіяна кукурудзою. 
Із метою фіксації порушення СТОВ "Тростянчик" щодо використання земельної ділянки площею 43,6722 га кадастровий номер 0524185900:01:003:0122 не за цільовим призначенням, було подано заяву та надані пояснення членами робочої групи до відділення поліції №2 (селища Тростянець) Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
22.07.2024 року Тростянецька селищна рада надала відповідь СТОВ "Тростянчик", що на розгляд чергової сесії Тростянецької селищної ради буде винесено питання про поновлення договору оренди землі від 14.02.2011 року (т.1, а.с.76). Вказаний лист отримано представником СТОВ "Тростянчик", про що свідчить відмітка про отримання на вказаному листі, а також факт отримання не заперечується самим відповідачем.
30.07.2024 року Тростянецькою селищною радою прийнято рішення №996 про відмову у поновлені договору оренди на земельну ділянку, у зв`язку з використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням. 
Однак, як зазначає апелянт, саме вказане рішення не було надіслане йому Тростянецькою селищною радою та відповідно не повідомлено про заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди землі. 
Як вірно вказав суд першої інстанції, виникнення легітимних очікувань орендаря на поновлення договору оренди на новий строк залежить не лише від пасивної поведінки орендодавця, а також від правомірних дій щодо використання земельної ділянки упродовж дії договору оренди.
Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній станом на дату укладення договору) передбачені права та обов`язки орендодавця і орендаря, зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної   ділянки   за  цільовим  призначенням згідно з договором оренди. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, та зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. 
Відповідно до п.28 договору оренди, п.24 додаткової угоди до договору, обов`язком орендаря є використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням.
Із аналізу положень ст.33 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що умовою наявності в орендаря переважного права перед іншими особами на продовження орендних правовідносин, зокрема, є належне виконання своїх обов`язків за договором. 
У випадку якщо орендодавець, заперечуючи проти позову про визнання укладеним договору по ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", посилається на неналежне виконання орендарем своїх обов`язків, то саме на нього покладається доведення таких обставин, а вони підлягають встановленню судами, та, за умови їх підтвердження це є підставою для відмови у задоволенні позову (постанова КГС ВС від 21.09.2022 року у справі №926/2720/21).
Враховуючи встановлення робочою групою Тростянецької селищної ради під час обстеження спірної земельної ділянки використання її не за цільовим призначенням, приймаючи до уваги незаперечення позивачем обставин розорювання пасовища та використання його з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва як ріллі, а також неспростування останнім факту проведення перевірки зі сторони Тростянецької селищної ради та встановлення відповідних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про порушення орендарем обов`язку за договором щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. 
Таким чином, встановлення юридичного факту неналежного виконання орендарем своїх обов`язків за договором позбавляє його переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки у відповідності до ст.33 Закону України "Про оренду землі", про що Тростянецькою селищною радою було прийнято відповідне рішення 30.07.2024 року. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що сам лише факт ненадсилання листа-повідомлення орендодавцем про прийняте ним рішення щодо поновлення договору не змінює сутність спірних правовідносин та не може бути єдиною підставою для задоволення позову,  оскільки рішення Тростянецької селищної ради №996 про відмову у поновленні договору оренди на земельну ділянку (к.н. 0524185900:01:003:0122) було прийнято до закінчення дії відповідного договору та було оприлюднено на веб-сторінці органу місцевого самоврядування (т.1, а.с.114), а тому було загальнодоступним. Вказане свідчить, що радою було забезпечено право орендаря бути обізнаним з волевиявленням власника землі та орендодавця щодо відмови у поновленні договору оренди. 
Крім того, як вірно зазначено господарським судом, лист Тростянецької селищної ради №02-17/1385 від 22.07.2024 року (т.1, а.с.76) стосується виявлених обставин неналежного виконання обов`язків та використання земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню. У документі міститься інформація про його отримання орендарем, що свідчить про обізнаність позивача щодо активних дій орендодавця у питанні поновлення договору оренди землі та відповідно вказує на те, що орендар позбавлений легітимних очікувань на таке поновлення у зв`язку з виявленим порушенням умов договору.
Відтак, колегія суддів вважає, що відсутність доказів направлення листа-повідомлення за наведених вище обставин не може нівелювати наявність фактичного заперечення власника щодо поновлення договору оренди.
У випадку заперечення орендодавця щодо подальших орендних відносин із орендарем переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №379/1439/18, від 20.05.2020 року у справі №378/338/18, від 30.09.2020 року у справі №227/4821/18, від 21.10.2020 року у справі №227/4537/18. 
Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має.
З огляду на викладене, суд вважає, що Тростянецька селищна рада вчинила всі юридично значимі дії щодо припинення права оренди земельних ділянок, що вказує про безпідставність доводів апелянта щодо наявності "мовчазної згоди" з боку орендодавця про поновлення договору оренди. 
Апеляційний суд також зауважує, що як вбачається зі змісту проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, долученого орендарем до листа-повідомлення,  останнім запропоновано змінити характеристики об`єкта оренди (земельної ділянки), а саме визначити її вид використання не пасовище, а передачу в оренду земельної ділянки площею 43,6722 га – рілля (т.1, а.с.29-31).
За прямою вказівкою абз.2 ст.33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній станом на дату укладення договору), у разі  поновлення  договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
Отже, для продовження договірних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди щодо продовження договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах.
Відтак, у контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що умови такого договору можуть бути змінені, але лише за згодою сторін, а недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору істотних умов договору призводить до припинення переважного права орендаря. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших неузгоджених сторонами умовах.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 909/1213/17.
Зі змісту укладеного договору оренди землі, додаткової угоди, акта приймання-передачі земельної ділянки вбачається узгодження сторонами виду використання земельної ділянки – пасовище, обов`язок дотримання такого виду використання безпосередньо випливає з положень договору, норм чинного законодавства та п.39 Постанови ВП ВС 01.06.2021 року у справі № 925/929/19.
Окрім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, спірна земельна ділянка не віднесена до ріллі, як виду земельних угідь, що підтверджується змістом Розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації №68 від 14.02.2011 року "Про затвердження СТОВ “Тростянчик” технічної документації землеустрою" та передачу в оренду земельної ділянки №3 площею 63,6722 га пасовищ, описом меж земельної ділянки з кадастровим номером 0524183900:01:003:0122 площею 43,6722 га  пасовища; Висновком Держкомзему у Тростянецькому районі Вінницької області №8 від 14.02.2011 року (т.1, а.с.191-197), викопіюванням щодо земельної ділянки із зазначенням її розміщення із земель запасу на полях №8,9 (пасовища) (т.1, а.с.191, 195), що відповідає виду земельних угідь згідно первісного договору оренди та графічних позначень на схемі відображення; копією Поземельної книги (т.1, а.с.125-164).
Пасовища – це сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби, рівномірно вкритті деревиною та чагарниковою рослинністю. До ділянок ріллі не належать сіножаті й пасовища, що розорані з метою їхнього докорінного поліпшення й використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння й випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовують під посіви.
Враховуючи роль і мету пасовищ, використання земельної ділянки, що є пасовищем, з метою розорювання та засівання олійних культур суперечить статусу цих сільськогосподарських угідь, що також відображено у ч.2 ст.37 Закону України "Про охорону земель".
Таким чином, орендарем запропоновано не лише поновити строк дії договору оренди, а також змінити істотну умову договору стосовно об`єкта оренди та умови щодо виду використання (пасовища), котра включена сторонами до первісного договору оренди та додаткової угоди.
Суд апеляційної інстанції погоджується з господарським судом, що орендодавець не узгодив внесення таких змін до договору оренди землі від 14.02.2011 року, зокрема, шляхом обстеження земельної ділянки 05.07.2024 року та вручення СТОВ "Тростянчик" повідомлення про результати обстеження, прийняття рішення Тростянецькою селищною радою про відмову у поновленні договору оренди (т.1, а.с.73-77). Зазначене додатково свідчить про наявність достатніх підстав для припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі.
Водночас, судами також встановлено, що у резолютивній частині позовної заяви позивачем викладено іншу редакцію додаткової угоди до договору оренди землі від 14.02.2011 року, яка не відповідає первісному змісту договору та направленому 21.06.2024 року проекту додаткової угоди Тростянецькій селищній раді, оскільки, у вимогах позову позивач просить визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 14.02.2011 року, щодо оренди земельної ділянки к.н. 0524183900:01:003:0122 з наступною редакцією п.2: "В оренду передається земельна ділянка площею 43,6722 га (01.01)". Відтак, позов не містить вимог щодо визначення виду використання земельної ділянки.
З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог, з урахуванням запропонованої редакції п.2 додаткової угоди, призведе до виключення зі змісту договору оренди землі від 14.02.2011 року відомостей про пасовище, як виду земельних угідь та режиму використання землі.
Разом з тим, суд не може підміняти інший орган державної виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, перебираючи на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції відповідного органу, а тому без її волевиявлення орендодавця як власника земельної ділянки неможливе укладення нового договору оренди землі.
У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 без змін, з огляду на що апеляційна скарга СТОВ "Тростянчик" задоволенню не підлягає.
Щодо оскарження додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів оцінюючи надані позивачем докази в підтвердження понесених витрат на правову допомогу (т.1, а.с.246-248), погоджується з висновком господарського суду, що понесені позивачем витрати є обґрунтованими та не мають надмірного розміру.
Однак, враховуючи положення ст.269 ГПК України щодо меж перегляду оскаржуваного судового рішення, зважаючи на те, що фактично єдиною підставою для скасування додаткового рішення у даній справі апелянт вказує його похідний характер від основного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що додаткове рішення підлягає залишенню без змін, у зв`язку із залишенням без змін рішення суду першої інстанції від 25.02.2025 про відмову у задоволенні позовних вимог та як наслідок залишення за позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн та судових витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі 11 000,00 грн у відповідності до ч.4 ст.129 ГПК України. 
Окрім того, оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги, покладається також на скаржника згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ:

Рішення Господарського суду Вінницької області від 25.02.2025 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 11.03.2025 у справі №902/1067/24 залишити без змін, апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

                                                  Повна постанова складена "15" травня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.