ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД       вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2025 р.                                Справа№ 910/23627/16 (910/21981/16)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Остапенка О.М.
суддів:            Сотнікова  С.В. 
          Отрюха Б.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.
у присутності представників сторін:
від позивача: Цвєтков В.М. за довіреністю
від відповідача: Місерва А.І. за довіреністю
арбітражний керуючий Шаматрін Є.М. (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року
у справі          №910/23627/16(910/21981/16) (суддя Яковенко А.В.)
за скаргою Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни
у справі          №910/21981/16
за позовом          Національного банку України
до                    Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-                                          судноремонтний завод"
третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"
про                    звернення стягнення на предмет іпотеки
в межах справи 910/23627/16
за заявою          Товариства з обмеженою відповідальністю "Промжитлоінвест" 
до                    Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний -                     судноремонтний завод"
про                    банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16(910/21981/16) відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни у справі №910/21981/16.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16(910/21981/16) та прийняти нове рішення, яким провадження за скаргою закрити; покласти на орган примусового виконання рішень витрати по сплаті судового збору.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2025 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.
Ухвалою суду 27.01.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16(910/21981/16), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 20.03.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу Міністерство юстиції України просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.
14.03.2025 через систему "Електронний суд" від арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання 20.03.2025 в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 17.03.2025 вказане клопотання було задоволено та призначено судове засідання в режимі відеоконференції.
Представник скаржника в судовому засіданні 20.03.2025 у приміщені суду та арбітражний керуючий Шаматрін Є.М. в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16 (910/21981/16) та прийняти нове рішення, яким закрити провадження за скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".
Представник позивача в судовому засіданні з приводу апеляційної скарги поклався на розсуд суду.
Представники третьої особи та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляли. 
Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
20.03.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі №910/23627/16(910/21981/16) за скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/21981/16 позовні вимоги Національного банку України задоволено, в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" перед Національним банком України у розмірі 4 248 332 192,91 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки (нежилі будівлі), що належить ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", за іпотечним договором від 12.11.2009 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах із початковою вартістю 216 509 400,00 грн. та на предмет застави, що також належить відповідачу за договором застави від 09.02.2010, шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах із початковою вартістю 70 776 400,00 грн. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 відкрито провадження у справі №910/23627/16 про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/21981/16 змінено шляхом виключення з резолютивної частини рішення фраз такого змісту "шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах із початковою вартістю предмета іпотеки в сумі 216 509 400,00 грн." та "шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах із початковою вартістю предметів застави в сумі 70 776 400,00 грн.", а також вартості предметів застави, що підлягають реалізації. Доповнено резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: "Встановити спосіб реалізації предметів іпотеки та застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за ціною, визначеною при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".
27.01.2021 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017, яке змінено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі №910/21981/16.
19.02.2021 постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л. О. відкрито виконавче провадження №64578636 з примусового виконання наказу від 27.01.2021, виданого у справі №910/21981/16 про звернення стягнення на майно боржника.
Одночасно у виконавчому провадженні №64578636 постановою державного виконавця від 19.02.2021 накладено арешт на майно боржника, що є предметом іпотеки та застави.
15.03.2021 від ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О., в якій скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. щодо прийняття до примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки), а також щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №64578636; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни про відкриття виконавчого провадження №64578636 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки); зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савку Л.О. повернути стягувачу наказ Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі № 910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки) без виконання у зв`язку з відсутністю відповідної ухвали господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника (№910/23627/16); визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. від 19.02.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 64578636 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки); зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савку Л.О. вжити заходів по вилученню записів про арешт майна боржника у виконавчому провадженні з відповідних державних реєстрів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у задоволенні скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л.О. у справі №910/21981/16 відмовлено та ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у задоволенні скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на бездіяльність державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л.О. у справі №910/21981/16 відмовлено.
06.07.2022 року Північним апеляційним господарським судом винесено постанову, якою частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", частково скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 щодо відмови у задоволенні скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л.О. У цій частині прийнято нове судове рішення, яким скаргу на дії державного виконавця від 12.03.2021 задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Савки Л.О. щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №64578636. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця від 19.02.2021 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 64578636 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки). У решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/21981/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.04.2023 касаційну скаргу НБУ задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/21981/16 скасовано повністю, справу №910/21981/16 в частині розгляду скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" від 12.03.2021 на дії та рішення державного виконавця направити на новий розгляд в межах справи № 910/23627/16 про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод".
За наслідками нового розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16(910/21981/16) відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни у справі №910/21981/16.
Приймаючи дане судове рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення такої скарги.
Боржник з даною ухвалою суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки в даному випадку правильним було закриття провадження у справі №910/23627/16(910/21981/16) за поданою ним скаргою.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення даного судового рішення, колегія суддів погоджується з доводами скаржника та вбачає підстави для скасування такої ухвали з огляду на наступне.
Так, звертаючись із скаргою на дії органу ДВС до суду першої інстанції, скаржник стверджував, що 02.03.2021 отримав від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни постанову про відкриття виконавчого провадження №64578636 від 19.02.2021 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі №190/21981/16 від 27.01.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки та постанову про арешт майна боржника від 19.02.2021. 
Відповідні дії державного виконавця з відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно божника скаржник вважає незаконними, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод"; 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедури банкрутства; ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/23627/16 про банкрутство за результатами попереднього засідання визнано вимоги кредиторів ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", зокрема, Національного банку України з грошовими вимога на суму 4150361921,31 грн., з яких вимоги 3200 грн. - вимоги першої черги, 4150358727,31 грн. - вимоги забезпечені заставою майна боржника; ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/23627/16 відмовлено боржнику у вжитті заходів забезпечення шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо належного боржнику майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, тобто в межах справи про банкрутство вимоги Національного банку України визнані як такі, що забезпечені цим же предметом застави. 
Скаржник зазначав, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і норми Кодексу України з процедури банкрутства застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів. Будь-яке відчуження майна боржника, зокрема того, що знаходиться в заставі, здійснюється з нагляду розпорядника майна та вирішується виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Згідно ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальними нормами Кодексу України з процедур банкрутства для випадків звернення стягнення на майно боржника встановлені спеціальні правила.
На переконання суду, беручи до уваги положення процесуального закону, у справах про банкрутство суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства.
З огляду на мету та цілі КУзПБ, такими, що відповідають положенням чинного законодавства України, можна вважати лише ті дії державного виконавця щодо звернення стягнення на майно боржника, арешту майна боржника, які були дозволені (санкціоновані) судовим рішенням (ухвалою суду) в межах справи про банкрутство.
Відповідно до ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі, пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна (частина друга статті 41 КУзПБ).
Приписами частини третьої цієї статті передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється, зокрема, стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах.
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення (абз 1 ч. 5 ст. 41 КУзПБ).
Відповідно до частини восьмої статті 41 КУзПБ дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство. Щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.
В частині шостій ст. 41 КУзПБ закріплено, що задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. п`ята статті 41 КУзПБ).
Відповідно до ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Відтак, на момент подання скарги, не можна вважати правомірними дії державного виконавця, які спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки чи застави щодо боржника, який перебуває у процедурі банкрутства, на підставі лише положень Закону України "Про виконавче провадження", без врахування процедур і положень Кодексу України з процедур банкрутства, норми якого мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №64578636 з примусового виконання наказу від 27.01.2021 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №910/21981/16 від 27.01.2021.
Після спливу 170 днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, має здійснюватися за ухвалою суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, постановленою господарським судом за результатом розгляду заяви кредитора, вимоги якого є забезпеченими.
Поряд з цим, як встановлено судом, Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва у справі про банкрутство із заявою про надання згоди на реалізацію майна, що перебуває в заставі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 року у справі №910/23627/16 задоволено заяву Національного банку України про надання згоди на реалізацію майна боржника, що перебуває в заставі; надано дозвіл на примусову реалізацію майна ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", що перебуває в заставі (іпотеці) Національного банку України в межах відкритого виконавчого провадження №64578636 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави у справі №910/21981/16.
На виконання вказаної ухвали постановою від 01.11.2022 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни у виконавчому провадженні №64578636 поновлено виконавче провадження.
Тобто, за висновками колегії суддів, підстава для звернення ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" із даною скаргою відпала.
Судова колегія зазначає, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Перелік підстав закриття провадження у справі визначений ст. 231 ГПК України.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
Таким чином, оскільки предмет спору та обставини, що слугували підставою для звернення ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" з даною скаргою існували на момент подання скарги та в подальшому припинили існування в процесі розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №910/23627/16(910/21981/16) за скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни.
Місцевий господарський суд, наведених норм процесуального права не дотримався та помилково розглянув її по суті з прийняттям відповідної ухвали, оскільки в даному випадку вірним є саме закриття провадження у справі №910/23627/16(910/21981/16) за даною скаргою, що у повній мірі узгоджується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України
Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її задоволення, скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового судового рішення про закриття провадження у справі №910/23627/16(910/21981/16) за скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни.
Щодо вимог про покладення на орган примусового виконання рішень витрат боржника по сплаті судового збору судова колегія зазначає наступне.
Згідно з ч. 14 статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Аналіз статей 129 (розподіл судових витрат) та 130 ГПК України (розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною стосовно загальних правил розподілу судових витрат.
Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, додатковій ухвалі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №910/14162/17, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 12.07.2021 у справі №903/317/20. 
Частиною п`ятою статті 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Таким чином, вимоги ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" (ініціатора скарг на дії та бездіяльність державного виконавця) про покладення саме на державного виконавця витрат по сплаті судового збору є необґрунтованими, оскільки приписами процесуального законодавства передбачено лише право відповідача (в даному випадку державного виконавця) заявляти вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи у разі закриття провадження у справі за скаргою боржника.
Водночас, згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається судом за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Тобто за змістом наведеної норми закону питання повернення судового збору вирішується судом лише за наявності поданого відповідного клопотання.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Водночас, клопотання на підставі статті 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення з державного бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги, суду не заявлялись.
Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16(910/21981/16) задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №910/23627/16(910/21981/16) скасувати.
3.Прийняти нове судове рішення, яким закрити провадження у справі №910/23627/16(910/21981/16) за скаргою ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни. 
4.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
5.Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 08.04.2025 року.

Головуючий суддя                                                            О.М. Остапенко 

Судді                                                                                С.В. Сотніков

                                                                                Б.В. Отрюх