ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11277/24                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Лукашова О.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Керівника Чернігівської окружної прокуратури до Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2024 року позивач - Керівник Чернігівської окружної прокуратури звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради, яким просив:
- визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради у вигляді незабезпечення готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №95332 до використання за призначенням у відповідність до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 липня 2018 року №579;
- зобов`язати Комунальне підприємство "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №95332 з метою використання її за призначенням у відповідність до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09 липня 2018 року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Апелянт зазначив про те, що виключно Чернігівська міська військова адміністрація Чернігівського району Чернігівської області є належним відповідачем у даній справі, оскільки всі питання бюджетного фінансування балансоутримувача споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №95332 та організації цивільного захисту населенні у м. Чернігові покладено на Чернігівську міську військову адміністрацію Чернігівського району Чернігівської області.
Звернув увагу суду на те, що у Керівника Чернігівської окружної прокуратури відсутні підстави для звернення до суду в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Крім того, Керівник Чернігівської окружної прокуратури не звертався до Чернігівської міської адміністрації Чернігівського району Чернігівської області з листом вимогою про вжиття заходів щодо зобов`язання Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради забезпечити готовність захисної споруди 
Додатково зазначив про те, що акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 12 квітня 2024 року №95332 є очевидно незаконним та складений неуповноваженими особами.
Позивач подав до суду відзив відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання на балансі яких вони перебувають за рахунок власних коштів, що передбачено ст. 32 Кодексу цивільного захисту України та Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку.
Звернув увагу суду на те, що право прокурора на звернення до суду з відповідним позовом передбачено, як нормами Кодексу адміністративного судочинства України так і нормами Закону України "Про прокуратуру".
Додатково зазначив про те, що Комунальне підприємство "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради акти оцінки стану готовності захисної споруди починаючи з 2018 року не оскаржували, що свідчить про згоду останнього з зазначеними в них порушеннями законодавства про цивільний захист населення в частині утримання захисної споруди у належному стані та наявності повноважень відповідних осіб на складення актів.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області та Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради не надійшло. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, по вул. Шевченка, 50Б у м. Чернігові знаходиться сховище (протирадіаційне укриття) №95332, прийняте в експлуатацію у 1979 році, місткістю 150 осіб, загальною площею 104,3 м2, що підтверджується обліковою карткою сховища (протирадіаційного укриття ПРУ) та технічною характеристикою (т. 1 а.с. 34-35). Крім того на вказану захисну споруду цивільного захисту виготовлено технічний паспорт (т. 1 а.с. 36-38).
Споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №95332 знаходиться на балансі Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.
Згідно з актами оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття №95332), захисна споруда визнана обмежено готовою до використання за призначенням (т. 1 а.с. 40-92).
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області від 08 серпня 2024 року №701301-2146/7013 повідомило керівника Чернігівської обласної прокуратури про те, що листів щодо усунення порушень зафіксованих в актах оцінки стану готовності захисних споруд цивільного захисту зокрема №95332 від суб`єкта господарювання КП "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради не надходило (т. 1 а.с. 39)
Оскільки балансоутримувач вказаного укриття не вжив заходів щодо приведення його у готовність до використання за призначенням, Керівник Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено п. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України та п. 9 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №138 (далі - Порядок №138). Також суд першої інстанції зазначив про те, що систематичне, упродовж тривалого часу, невжиття відповідачем визначених законодавством заходів з метою приведення укриття №95332 до стану готовності, суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та виконання обов`язку із захисту життя та здоров`я людини, оскільки вказане укриття є важливою захисною спорудою цивільного захисту.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, за нормами вказаного Закону прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.
За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Варто зауважити, що з огляду на завдання та функції прокуратури у правовій державі та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитись розширено та окремо від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень. У свою чергу, колегія суддів зазначає про те, що у випадку відсутності органу, який би міг захистити інтереси держави у визначений прокурором спосіб, останній, обґрунтувавши це, не позбавлений права звернення до суду із таким позовом самостійно у процесуальному статусі позивача. 
Зазначений висновок узгоджується із змістом постанови Верховного Суду від 25 липня 2024 року у справі №400/2496/23.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що нормами Кодексу цивільного захисту України, Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052, органи ДСНС не наділені повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про зобов`язання привести захисну споруду у готовий до використання стан, а тому прокурор має, у спірному випадку, повноваження на здійснення представництва в суді законних інтересів держави.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідними Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався. Такий режим діє і на сьогодні.
Згідно з ст. 2 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Приписи ст. 3 Закону України "Про оборону України" визначають, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 18 КЦЗ України встановлено, що до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту належить організація та здійснення обліку об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту центральних органів виконавчої влади, а також суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб`єктів господарювання приватної форми власності, здійснення контролю за станом готовності таких об`єктів.
Частиною 1 ст. 20 КЦЗ України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації, тощо.
При цьому в силу положень ч. 8 ст. 32 КЦЗ України фінансування заходів щодо проектування та будівництва об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та пристосування інших об`єктів для укриття населення може здійснюватися за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших юридичних осіб та інших не заборонених законодавством джерел. Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел.
Відповідно до ч. 6 ст. 32 КЦЗ України проектування, будівництво, пристосування i розміщення захисних споруд та об`єктів подвійного призначення здійснюються згідно з нормами, які розробляються відповідно до Закону України "Про будівельні норми".
Порядок №138 регламентує механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - фонд захисних споруд), включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд, ведення обліку сховищ і протирадіаційних укриттів (далі - захисні споруди), споруд подвійного призначення, найпростіших укриттів та первинних (мобільних) укриттів, що є об`єктами відповідного фонду, а також статус таких об`єктів для забезпечення захисту населення.
За визначеннями п. 3 Порядку №138 балансоутримувачі - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації); утримання об`єктів фонду захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності об`єктів фонду захисних споруд до використання за призначенням.
Пунктом 9 Порядку №138 передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.
Згідно з п. 11 Порядку №138 балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, крім об`єктів, що мають перебувати в постійній готовності.
Строк приведення захисної споруди/споруди подвійного призначення в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди/споруди подвійного призначення, який не повинен перевищувати 24 години.
Після приведення в готовність об`єктів фонду захисних споруд вони повинні утримуватися та експлуатуватися в такому стані на весь час дії рішення щодо приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення правого режиму надзвичайного стану та в особливий період.
Приписи п. 12 Порядку №138 визначають, що заходи контролю за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд спрямовані на визначення відповідності стану цих об`єктів вимогам законодавства, а також організацію, вжиття балансоутримувачами вичерпних заходів до усунення виявлених недоліків.
До основних заходів контролю за станом готовності належать комплексні, контрольні та позапланові обстеження об`єктів фонду захисних споруд відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, затверджених МВС.
Контроль за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд до використання за призначенням шляхом проведення комплексних, контрольних та позапланових обстежень здійснюється ДСНС та її територіальними органами разом з міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування з дотриманням таких вимог.
Питання утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди) унормовано Вимогами.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 липня 2018 року №579 (далі - Вимоги) споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.
Захисні пристрої призначені для захисту осіб, що переховуються у сховищах, від надмірного тиску повітряної ударної хвилі під час застосування звичайної зброї та засобів масового ураження. До захисних пристроїв, якими обладнуються сховища, належать захисно-герметичні і герметичні двері, віконниці (ставні), захисні секції, клапани-відтиначі, КНТ тощо (пп. 1 п. 2 розділу III Вимог).
Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (п. 6 розділу VIII Вимог).
Відповідно до пп.пп. 1 та 2 п. 2 розділу VI Вимог для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.
Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках, зокрема, у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - нагляд).
За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог (пп. 4 п. 2 розділу VI Вимог).
Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, ураховуються під час складення документів (актів, приписів) за його результатами (пп. 4 п. 2 розділу VI Вимог).
Підпунктами 5, 6 п. 2 розділу VI Вимог визначено, що залучення фахівців структурних підрозділів із питань цивільного захисту міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, органів і підрозділів ДСНС до оцінки стану готовності, проведення інших обстежень захисних споруд (за винятком оцінки стану готовності під час нагляду) здійснюється за зверненням балансоутримувача.
Відповідно до пп. 8 п. 2 розділу VI Вимог під час оцінки стану готовності перевіряються: загальний стан приміщень, входів, оголовків аварійних виходів, гідроізоляції, повітрозабірних і витяжних каналів, обвалування окремо розташованих і підсипки покриття у вбудованих захисних спорудах, покрівлі та бічних поверхонь гірничих виробок, кріплень і захисно-герметичних перемичок (зовнішнім оглядом); двері (ворота, ставні), механізми задраювання, захисні пристрої, системи вентиляції, водопостачання, каналізації, електропостачання, зв`язку, автоматики та іншого інженерного обладнання (випробуванням на працездатність); температура і відносна вологість повітря всередині захисної споруди; наявність і стан засобів пожежогасіння; герметичність захисної споруди.
Згідно з пп. 9 п. 2 розділу VI Вимог за результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням.
Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог.
У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок з утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням законодавець покладає, зокрема, на балансоутримувачів таких споруд. У свою чергу, існування недоліків в утриманні захисних споруд погіршують стан їх готовності, що не дає можливість віднести їх до таких, що готові до використання за призначенням.
Учасниками справи не оспорюється, що Комунальне підприємство "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради, як на момент проведення у листопаді 2018 року перевірки, так і на час розгляду цієї справи судом першої та апеляційної інстанції, є балансоутримувачем ПРУ №95332, що свідчить про наявність саме у відповідача обов`язку з утримання захисної споруди у готовності до використання за призначенням.
Колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка стану готовності ПРУ №95332 проводилась 01 листопада 2018 року, 20 липня 2022 року, 14 вересня 2023 року, 19 жовтня 2023 року, 18 січня 2024 року, 12 квітня 2024 року в присутності уповноваженої особи балансоутримувача, про що складено відповідні акти, в яких зафіксовано обмежену готовність сховища та необхідність приведення його у готовність використання за призначенням. 
Разом з тим, доводи апелянта про те, що акти оцінки складені неуповноваженою особою, оскільки до позовної заяви не надано докази на підтвердження повноважень осіб, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та такими, що не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Отже, маючи бути обізнаним з листопада 2018 року про обмежену готовність ПРУ №95332, Комунальне підприємство "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради протягом п`яти з половиною років (у тому числі більше двох років, починаючи з 24 лютого 2022 року) не вчиняло всіх необхідних і достатніх дій, спрямованих на приведення його у готовність використання за призначенням.
Доказів, що на час розгляду і вирішення цієї справи судом першої інстанції, а також на час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення ПРУ №95332 приведено Комунальним підприємством "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради у готовність до використання за призначенням, відповідачем не надано.
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                      Є.О. Сорочко

                                                                                                              Є.В. Чаку