ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/26836/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
 за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року (суддя Юрков Е.О.) у справі №160/26836/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Х»  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                               в с т а н о в и В :
      
ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “С” №0177900707 від 08.03.2024р., винесене Головним управлінням ДПС у м.Києві;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “С” №0110200708 від 11.03.2024р., винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “ПC” №0110210708 від 11.03.2024р., винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що спірні податкові повідомлення-рішення винесено за наслідками проведення фактичної перевірки, в результаті якої контролюючим органом зроблено висновки про порушення вимог Закону України « Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Неправомірність застосування штрафних санкцій пов`язувала з тим, що контролюючим органом призначено та проведено фактичну перевірку за відсутності для цього правових підстав; позивачем не допускалося порушень вимог вказаних Законів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року позов задоволено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.
Суд дійшов висновку про те, що в спірному випадку контролюючим органом проведено перевірку без законних на те підстав. З цього приводу суд вказав на те, що 
відповідачем не було доведено наявність підстав, передбачених пп.80.2.2 ст.80 ПК України, для призначення та проведення фактичної перевірки, а в наказі про призначення перевірки такі підстави відсутні.
Суд дійшов висновку про необгрунтованість застосування до позивачки спірних штрафних санкцій, оскільки надані суду докази свідчать про те, що позивачка не здійснювала підприємницьку діяльність в магазині, в якому контролюючим органом проведено фактичну перевірку.
Не погодившись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просять рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційні скарги обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для проведення перевірки. Скаржники вказують на те, що фактичну перевірку призначено та проведено на підставі наказу, в якому визначено юридичну підставу для проведення перевірки – пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, а штрафні санкції застосовано за виявлені порушення, суть яких відображена в акті фактичної перевірки.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як підприємець з 14.10.2022 у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Основним видом господарської діяльності є: 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах (основний); 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві №887-п від 15.02.2024 було призначено проведення фактичної перевірки платників податків/об`єктів, зазначених у додатках 1-30, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).
Згідно з додатком 3 до зазначеного Наказу перевірка здійснювалась відносно ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 торговий острів (магазин Вейп Бар) з 19 лютого 2024 року тривалістю не більше 10 діб.
Перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію з купівлі електронної сигарети “ELFBAR LUX 1500” 1 шт. за ціною 350,00 грн.
За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки, що зареєстрований в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 20.02.2024 за реєстраційним номером №13544/26/15/07/3795201180.
В акті перевірки зазначено про порушення:
- п.1, 2, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями) – проведення розрахункової операції з продажу товарів через РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 350,00 грн;
- п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями) – порушення порядку ведення обліку товарних запасів, які на момент перевірки перебували на місці їх реалізації на суму 66040,00 грн.;
- ст.15 Закону України « Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах»;
- абз. 4 п. 63.3 ст. 63, с. 44 Податкового кодексу України – неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП;
- п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Такі висновки контролюючого органу обгрунтовані тим, що:
продавцем магазину ОСОБА_2 не видано відповідний розрахунковий документ під час здійснення контрольно розрахункової операції;
за місцем продажу товару не ведеться облік товарних запасів за місцем їх реалізації;
ФОП Зайцева здійснює торгівлю виробами, електронними сигаретами без наявної відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами;
ненадання ФОП ОСОБА_3 повідомлення за формою 20-ОПП за об`єктом, на якому проводилася перевірка;
ненадання на письмовий запит контролюючого органу документів.
На підставі висновків акту перевірки податковим органом складені наступні податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення-рішення форми “С” №0177900707 від 08.03.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 131920,00 за   порушення ст. 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” №481/95-ВР від 19.12.1995 ( із змінами та доповненнями);
- податкове повідомлення-рішення форми “С” №0110200708 від 11.03.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 66 565,00 грн. за порушення п.1,2 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”;
- податкове повідомлення-рішення форми “ПС” №0110210708 від 11.03.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2720, 00 грн. за порушення п. 63.3 ст. 63, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.
Не погодившись з вказаними рішеннями контролюючих органів, позивачка звернулася з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Щодо підстав для проведення перевірки.
Як вбачається з наказу про призначення фактичної перевірки, відповідачем призначено фактичну перевірку на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України.
Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Питання дотримання контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки в аспекті перевірки достатності відображення в наказі підстав для її проведення (абзац третій пункту 81.1 статті 81 ПК України) відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, були предметом дослідження Верховним Судом у справах №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024).
Так, у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив таку правову позицію:
«…єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту    80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення. 
Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті    80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. 
Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України».
У спірному випадку, застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду, можливо стверджувати те, що в наказі від наказ №887-п від 15.02.2024 наявний допустимий обсяг інформації для визначення підстав для призначення фактичної перевірки, а саме наявне посилання на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, який передбачає єдину підставу для призначення перевірки.
У свою чергу, у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд зробив також висновок про те, що при перевірці правомірності призначення фактичної перевірки підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. 
За висновком Верховного Суду лише у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. 
У спірному випадку, досліджуючи фактичні підстави для проведення перевірки, встановлено, що обгрунтовуючи такі підстави контролюючий орган, в наказі на проведення фактичних перевірок, послався на доповідну записку управління фактичних перевірок від 15.02.2024 №346/26-15-07-07-00-12.
Відповідачем –ГУ ДПС у м.Києві надано суду доповідну записку від 15.02.2024 №346/26-15-07-07-00-12 (т.1 а.с.197), в якій відсутня будь-яка інформація про позивачку. При цьому, відповідачем не доведено того, що в Переліку суб`єктів (об`єктів), що здійснюють свою діяльність з порушенням вимог законодавства, який є додатком до цієї доповідної записки, наявна інформація про позивачку. Натомість, відповідачем - ГУ ДПС у м.Києві надано суду доповідну записку від 14.02.2024 №346/26-15-07-07-01-09 (т.1 а.с.197 зворот.), в якій наявна інформація про ФОП ОСОБА_1 (позивачку у справі). Але вказана доповідна записка жодного відношення до прийняття наказу №887-п від 15.02.2024, на підставі якого у спірному випадку проведено фактичну перевірку, не має.
Отже, дослідивши підстави прийняття наказу №887-п від 15.02.2024, суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку контролюючим органом не було обгрунтовано підстав для проведення перевірки, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України. Тобто, у спірному випадку контролюючим органом не було дотримано вимог закону щодо визначених підстав для призначення фактичної перевірки, що, у свою чергу, свідчить про неправомірність проведення відповідачем такої перевірки.
Стосовно виявлених перевіркою порушень та застосованих до позивачки штрафних санкцій.
Як зазначено вище, контролюючим органом проведено перевірку відносно ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 торговий острів (магазин Вейп Бар).
При цьому, доказів того, що у контролюючого органу, на час призначення перевірки, була наявна інформація про те, що за вказаною адресою здійснює підприємницьку діяльність саме ФОП ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано. У свою чергу, висновки акту перевірки свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 не подавала до контролюючого органу звітності за формою 20-ОПП стосовно наявності в користуванні об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 торговий острів (магазин Вейп Бар).
Таким чином, відповідачем не було надано суду доказів того, що на вказаному об`єкті, на якому проведено перевірку, здійснювала підприємницьку діяльність саме ФОП ОСОБА_1 .
Разом з тим, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що згідно довідки за формою 20-ОПП, що за адресою проведення фактичної перевірки,  а саме: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1А, розміщений магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, яким користується ТОВ “ФОРЕСТ Х”.
При цьому, довідка за формою 20-ОПП подана ТОВ “ФОРЕСТ Х” до ГУ ДПС у м.Києві ще 30.10.2023, що свідчить про обізнаність відповідача, на час призначення та проведення перевірки, хто за вказаною адресою провадить підприємницьку діяльність.
30.11.2023  між ТОВ “ФОРЕСТ Х” (виконавець) та ФОП ОСОБА_4 (замовник) укладено договір №29/23 на продаж товару в мережі магазинів “Вейп Бар”. 
Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору замовник зобов`язується передавати товари, визначені цим договором, виконавцю для їх продажу в магазинах виконавця, а виконавець зобов`язується приймати товари на реалізацію та за обумовлену цим договором винагороду продавати ці товари третім особам.
Предметом цього договору є такі товари: комплектуючі та аксесуари для електронних сигарет та пристроїв нагрівання тютюну.
Найменування, кількість, часткове співвідношення за номенклатурою, ціна Замовника на товари та інші характеристики товарів, що поставляються на реалізацію за цим Договором, визначаються у видаткових накладних на певну партію товару (або у Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього Договору:
Замовник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченим чинним законодавством України.
Товари повинні відповідати загальним критеріям якості для цього типу товарів.
Товари повинні бути упаковані Замовником таким чином, щоб не допустити пошкодження (псування) та (або) знищення його під час поставки до прийняття товару Виконавцем.
Реалізація товару здійснюється Виконавцем через мережу власних магазинів “Вейп Бар” на всій території України. Перелік магазинів Виконавця, що будуть залучені для реалізації товару Замовника визначається Сторонами в Додатках до цього Договору.
Відповідно до пункту 3.1. договору зокрема виконавець зобов`язується у випадку здійснення реалізації товару замовника у безготівковій формі, виконавець застосовує банківський платіжний термінал замовника, налаштований у відповідності до умов цього договору.
Відповідно до пункту 3.2. договору зокрема замовник зобов`язується зазначати найменування та адресу магазину виконавця при застосуванні виконавцем банківського платіжного терміналу замовника під час розрахунку покупцями за товар.
Пунктом 4.1. договору визначено, що товари, передані виконавцю для їх реалізації третім особам, є власністю замовника до моменту їх  продажу третім особам (покупцям).
Відповідно до Додатку №1 до договору №29/23 від 30.11.2023 на підставі п.2.6. договору узгодили перелік магазинів виконавця, що будуть залучені для реалізації товару Замовника – комплектуючі та аксесуари для електронних сигарет та пристроїв для нагрівання тютюну, а саме: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1А.
Отже, у спірному випадку реалізацію підакцизних товарів здійснювало ТОВ “ФОРЕСТ Х”, а не ФОП ОСОБА_1 .
При цьому, ТОВ “ФОРЕСТ Х” має ліцензію на відповідний вид діяльності, в якій місцем торгівлі визначено м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1А Торговий острів, Вейп-Бар (т.2 а.с.26).
За вказаною адресою за ТОВ “ФОРЕСТ Х” зареєстрований електронно-касовий апарат (т.2 а.с.28).
Крім цього, як зазначено в акті фактичної перевірки, перевірка здійснювалась в присутності продавця магазина ОСОБА_2 , яка і здійснювала продаж товару у спірному випадку.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що 08.02.2024 між ТОВ “ФОРЕСТ Х” та ОСОБА_2 укладено трудовий договір, за умовами якого ОСОБА_2 приступає до виконання роботи продавця-консультанта з 10.02.2024.
Згідно наказу директора ТОВ “ФОРЕСТ Х” від 08.02.2024 №91/К ОСОБА_2 прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів з 10.02.2024
Згідно з податковою звітністю ТОВ “ФОРЕСТ Х” за 1 квартал 2024 року підтверджується як нарахування, так і виплата заробітної плати продавцю ОСОБА_2 , за трудовим договором між ТОВ “ФОРЕСТ Х” і ОСОБА_2 . 
Отже, надані суду докази свідчать про перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТОВ “ФОРЕСТ Х”, а не з ФОП ОСОБА_1 .
Крім цього, згідно з відповіддю ТОВ “ФОРЕСТ Х” реалізацію товару в магазині “Вейп Бар” за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1А, здійснювала працівник ТОВ “ФОРЕСТ Х” ОСОБА_2 , яка працює в ТОВ “ФОРЕСТ Х” за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості на посаді продавця непродовольчих товарів з 10.02.2024 (т.1 а.с.237).
Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідачем безпідставно застосовано спірні штрафні санкції до ФОП ОСОБА_1 , оскільки остання не здійснювала як розрахункових операцій так і продаж підакцизних товарів.
Стосовно посилань відповідача на квитанцію банківського терміналу від 19.02.2024 №1188, в якій зазначено реквізити ФОП ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, в акті перевірки, як і в будь-яких інших документах, наданих контролюючим органом, відсутня інформація про квитанцію банківського терміналу від 19.02.2024 №1188.
Вказана квитанція містить інформацію щодо місця проведення банківської операції, яке відмінне від місця проведення перевірки – АДРЕСА_2 .
Квитанція містить інформацію  щодо часу проведення банківської операції 14год.33хв., у свою чергу, як зазначено в акті перевірки, проведення перевірки розпочато о 16год.14хв.
Отже, вказану квитанцію неможливо визнати належним доказом здійснення розрахункової операції у спірному під час перевірки магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, встановивши зазначені обставини справи, проаналізувавши аргументи відповідачів, з якими вони пов`язують незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316,  321,  322,  325 КАС України, суд,-

       У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі №160/26836/24– без змін.
     Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені  ст.ст.328, 329 КАС України.
  
          Вступну та резолютивну частини проголошено 13.05.2025
           Повне судове рішення складено 14.05.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк