ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року 
м. Київ
справа № 620/7671/24
адміністративне провадження № К/990/39393/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді  - Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року (суддя-доповідач  - Бородавкіна С.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року (суддя-доповідач  - Ганечко О.М., судді  - Кузьменко В.В., Сорочко Є.О.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання йому другого примірника контракту про проходження військової служби, укладеного 24 лютого 2022 року з військовою частиною НОМЕР_1 та зобов`язати відповідача надати йому другий примірник контракту про проходження військової служби, укладеного з ним 24 лютого 2022 року.
1.1. Позов обґрунтовано тим, що станом на 24 лютого 2022 року він був визнаний невійськовозобов`язаним, проте добровільно з`явився до відповідача, з яким уклав контракт, другий примірник якого йому обіцяли надати після його реєстрації. Позивач зазначає, що надалі його було переведено до іншої військової частини НОМЕР_2 і 05 квітня 2023 року наказом командира №  96 звільнено з військової служби у відставку та виключено з військового обліку (за віком). У зв`язку з тим, що при звільненні з ним не було проведено остаточний розрахунок, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів (справа №  620/4969/23) під час розгляду якої виникла потреба у дослідженні контракту, як доказу проходження служби. Посилаючись на те, що другий примірник контракту йому так і не було надано, ОСОБА_1 просив задовольнити позов. 
2. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позову шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
3. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року, позовну заяву повернуто ОСОБА_1 , оскільки суди дійшли висновку, що позивач з 2022 року знав про відсутність у нього копії контракту, проте до суду з позовом звернувся поза межами процесуального строку, не довівши поважності причин його пропуску.
4. Предметом оскарження є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви, у зв`язку з визнанням неповажними підстави пропуску строку та постанова суду апеляційної інстанції, за наслідками перегляду цієї ухвали.  
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
5. 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив переглянути і скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
6. Скаргу обґрунтовано тим, що судами безпідставно відхилені його доводи з приводу порушення його права отримати другий примірник контракту від 24 лютого 2022 року у будь-який час. Крім того, укладення контракту про проходження громадянами України військової служби, на думку ОСОБА_1 , свідчить про триваюче порушення, проте судом апеляційної інстанції це питання не досліджувалося і належної правової оцінки таким аргументам позивача не надано. За таких обставин, заявник вважає, що висновок суду апеляційної інстанції щодо пропуску ним процесуального строку є передчасним.
7. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 28 жовтня 2024   року відкрито касаційне провадження у справі. 
8. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права.
9. У відзиві на касаційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не навів аргументованих підстав, що свідчать про те, що строк пропущено з поважних причин, а його доводи зводяться до незгоди з позицією судів попередніх інстанцій, з посиланням на недослідження питання щодо укладення контракту. Разом з тим, контракт був підписаний з ОСОБА_1 ще 24 лютого 2022 року, а отже, перебіг строку розпочався саме з цієї дати і за правовими висновками Верховного Суду у справі № 500/1912/22, суди обґрунтовано визнали неповажними причини пропуску цього строку та правомірно повернули позовну заяву.
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
10. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Суд зазначає таке.
11. За приписами пункту 17 частини першої  статті 4 КАС України, військова служба є публічною.
12. Строки звернення до адміністративного суду визначені статтею 122 КАС України, відповідно до частини першої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
13. За правилами частин першої, третьої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
14. . Положеннями частини першої статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
15. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
16. Приписами частини п`ятої статті 122 КАС України установлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
17. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначено у статті 123 КАС України, відповідно до якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву  .
18. Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням правової визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
19. Звернення до суду за межами строків, визначених у статті 122 КАС України, або в інших законах, є підставою для повернення (залишення без розгляду) позовної заяви, якщо суд не дійде висновку, що вказаний строк позивачем був пропущений з поважних причин.
20. За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2025 року (справа №  520/15675/23) з-поміж іншого зауважив, що норми КАС України передбачають можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Водночас причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1)   це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2)   це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3)   ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4)   ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
20.1. Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2025 року (справа №  520/15675/23).
21. Як установлено судами та указано безпосередньо у позові позивачем, 24 лютого 2022 року з ним укладено контракт про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Отже, саме з цієї дати ОСОБА_1 знав про указаний документ та був обізнаний про те, що другий примірник контракту йому не надано.
22. Як слушно зауважив суд апеляційної інстанції, у силу приписів частини другої статті 2 Закону України від «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), а отже укладення контракту із Збройними Силами України, є добровільним та напряму залежить від волевиявлення громадян, що спростовує аргументи ОСОБА_1 з приводу хибності висновків судів попередніх інстанції щодо його обізнаності стосовно укладеного контракту в лютому 2022 року.
23. Перевіряючи рішення суду першої інстанції на предмет обґрунтованості мотивів, за яких суд визнав неповажними указані позивачем причини пропуску процесуального строку, суд апеляційної інстанції насамперед виходив з оцінки наданих ОСОБА_1 доказів. Зокрема, суд апеляційної інстанції зауважив, що ще в серпні 2023 року листом від 31 серпня 2023 року військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про неможливість надати йому копії документів, на підставі яких позивача було зараховано до списків особового складу частини у зв`язку з їхнім знищенням. Водночас постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у іншій справі № 620/4969/23 за позовом ОСОБА_1 про стягнення середньогог заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, у якій указано, що позивач працював за контрактом, ухвалено 27  вересня 2023 року. Крім того, наказом від 05 березня 2023 року №  96 позивача звільнено з військової служби у відставку та виключено з військового обліку (за віком), у зв`язку з чим контракт припинено за віком  (досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Указані обставини спростовують аргументи позивача про те, що спірні правовідносини є триваючим порушенням, оскільки з огляду на підстави позову та додані до нього документи, Верховний Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли з проходження публічної служби, строки звернення з позовом у яких, установлені частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
24. Як слушно указав суд апеляційної інстанції доводи ОСОБА_1 про те, що він лише 02 травня 2024 року зрозумів, що посадові особи відповідача вживають всіх заходів, щоб не надавати другого примірника контракту, є суб`єктивними, оскільки зводяться до моменту «коли позивач з`ясував для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно нього є порушенням», а визначальним при визначенні початку перебігу строку підлягає з`ясуванню саме час, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність).
25. Ураховуючи те, що судами установлено, що з лютого 2022 року позивач був обізнаний, як про укладення ним контракту про проходження військової служби, так і про відсутність його копії, проте до суду з цим позовом звернувся лише 28 травня 2024 року, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, а отже, пропущено строк на звернення до суду за відсутності поважних причин.
26. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341  цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
27. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
28.   З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року  та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Головуючий суддя                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              В.М. Соколов