Справа № 346/6199/24 
Провадження № 22-ц/4808/694/25 
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):        Василишин Л. В.,
суддів:                                        Баркова В. М., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у  ОСОБА_1 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Сольського В. В. в місті Коломиї, у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову зазначала про те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2014 року між ними було розірвано. Під час їх перебування у шлюбі у них народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У 2016 році суд ухвалив рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, розмір аліментів у 2017 та у 2021 роках за рішенням суду було збільшено. У 2024 році їхній дочці виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів з відповідача на її утримання припинилося. Однак, дочка є студенткою першого курсу денної форми навчання Львівського національного університету ім. І. Франка. У зв`язку із навчанням на денній формі не може самостійно забезпечувати себе, тому потребує матеріальної підтримки з боку батька. Вона, як мати намагається забезпечити дочку всім необхідним, проте самостійно не може нести всі витрати на її утримання. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим, перебуває за кордоном, працює та має стабільний дохід. 
Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 5 000 грн щомісячно до припинення навчання у навчальному закладі, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку, а також стягнути понесені нею витрати на правову допомогу.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 3000 грн, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 15 листопада 2024 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою 23-х річного віку.
В решті позову відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із рівності обов`язків обох з батьків брати участь в утриманні дитини, а також із спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу, що ним не було спростовано, та, як наслідок, виснував про можливість останнього сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 3000 грн щомісячно. Зазначений розмір, на думку суду, є достатнім, справедливим і таким, що може забезпечити потреби дитини та водночас релевантним встановленим обставинам справи. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не встановив будь-яких істотних обставин, які би могли унеможливити виконання відповідачем свого обов`язку з утримання дитини, яка продовжує навчання. Просить врахувати, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, перебуває за кордоном та має стабільний дохід, а також має у власності майно та на його утриманні не перебувають інші особи, що в сукупності свідчить про можливість сплачувати ним аліменти у заявленому нею розмірі – 5000 грн щомісячно.
Враховуючи викладене, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задольнити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Горин В. М. посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що відповідач з дня народження дочки не припиняє її утримувати та матеріально забезпечувати. Окрім сплати аліментів він також оплачує додаткові витрати дочці, що підтверджується відповідними квитанціями, які збереглися у нього на телефоні. Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що після розірвання шлюбу із позивачкою, ОСОБА_2 сторив нову сім`ю та у нього народився син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні. З огляду на викладене, представник відповідача уважає, що визначений судом розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 є цілком достатнім та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2014 року було розірвано (а.с. 8).
У шлюбі у сторін народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Згідно із довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка від 04 листопада 2024 року № 1035 ОСОБА_3 є студенткою першого курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти. Навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року (а.с. 18).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно з положеннями статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина/доньки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання він/вона не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
За змістом частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Встановивши, що донька сторін досягла повноліття, однак навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу не спростована, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення потреб ОСОБА_3 , а також відповідає принципу рівної відповідальності обох батьків за матеріальне утримання дитини. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому, ніж визначено судом розмірі, позивачкою не надано, як і не надано доказів про її власний заробіток. Тоді як визначальним в даному випадку, є участь обидвох батьків в допомозі дитині на етапі навчання. Доводи апеляційної скарги по суті є посиланням на обставини, викладені в позовній заяві, яким суд першої інстанції надав мотивовану оцінку, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                В. М. Барков
               І. О. Максюта