ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 р. 	Справа № 480/5146/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 24.12.24  по справі № 480/5146/24
за позовом     ОСОБА_1  
до    ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період            
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформлене протоколом засідання №2 від 32 травня 2024 року в частині відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
- зобов`язати Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 17.05.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Зокрема, позивач просив надати йому відстрочку у зв`язку із тим, що він є слухачем та навчається за денною формою навчання, в тому числі дистанційно, з 06 травня 2024 року по 24 вересня 2024 року в Учбовому центрі житлово-комунального господарства (м. Хмельницький) за професією “Машиніст холодильних установок”, що підтверджується виданою навчальним закладом довідкою №5230 від 07.05.2024 року та витягом №5632 від 21.05.2024 з Наказу №55-ЗС/Л від 06 травня 2024 року про зарахування позивача до складу слухачів.
Відповідно до п. 4 Національної рамки кваліфікацій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1341 перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти відповідає 2 рівню національної рамки кваліфікацій. Отже, навчальний заклад, в якому навчається позивач, надає професійну (професійно-технічну) освіту, а сам позивач є здобувачем такої освіти, що також підтверджується Витягом з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо права провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти.
Такий витяг був наданий позивачем разом із заявою про надання відстрочки.
20.05.2024 р. позивач отримав лист за підписом Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , в якому останній повідомив, що станом на момент розгляду заяви позивача змінився порядок подання документів на надання відстрочки в зв`язку з чим позивачу було запропоновано звернутися із новою заявою вже до відповідної комісії з дотриманням вимог встановлених і діючих з 18.05.2024.
29.05.2024 року позивач звернувся до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період із заявою про надання відстрочки від призову відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Окрім поданих раніше документів, які підтверджують факт навчання, а відповідно і право на відстрочку, разом з заявою позивач також надав Комісії письмові пояснення з обґрунтуванням наявності підстав для оформлення відстрочки, які позивач просив врахувати під час розгляду питання про оформлення відстрочки.
10.06.2024 р. позивач отримав повідомлення за вих. №6/3208, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянула заяву позивача і протоколом від 31 травня 2024 року №2 ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав порушення позивачем п. 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 щодо здобуття рівня освіти.
Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки з 18.05.2024 право на відстрочку в зв`язку з навчанням не є абсолютним та залежить від наявності освіти у військовозобов`язаного та рівня освіти, який він здобуває під час мобілізації. Однак, в пункті 3 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633, чітко передбачено: 3) громадяни України, які навчаються у закладах освіти та мали право на відстрочку на час навчання, у разі втрати цього права відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зберігають таке право до завершення поточного навчального року.
Вважаючи, що при прийнятті оскаржуваного рішення, Комісією проігноровано п. 3 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його переконання, п. п. 3 п. 2 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11  квітня 2024 року, якраз і є таким передбаченим законом випадком.
Адже при прийнятті оскаржуваного рішення Комісія мала перевірити чи має позивач право на відстрочку відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції після 18.05.2024); чи мав він це право відповідно до абз. 2.ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції до 18.05.2024) і чи втратив він його відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"(в редакції після 18.05.2024).
Однак і Комісією, було встановлено лише, що позивач не має права на відстрочку на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону №3543-ХІІ в редакції після 18.05.2024, що і так визнавалося позивачем.
В той же час ні Комісією, ні судом першої інстанції не було прийнятого до уваги, що згідно довідки №5230 від 07.05.2024 року виданої Учбовим центром житлово- комунального господарства (м. Хмельницький) позивач навчається за денною формою навчання, в тому числі дистанційно, за професією «Машиніст холодильних установок». Вищевказане підтверджується також витягом №5632 від 21.05.2024 з Наказу №55-ЗС/Л від 06 травня 2024 року про зарахування до складу слухачів, відповідно до якого з 06 травня 2024 року він був зарахований до складу слухачів групи №55 для проходження курсового навчання.
Відповідно до п. 4 Національної рамки кваліфікацій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1341 перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти відповідає 2 рівню національної рамки кваліфікацій. Отже, навчальний заклад, в якому позивач навчається, надає професійну (професійно-технічну) освіту, а позивач відповідно є здобувачем такої освіти.
Отже, на переконання позивача, на момент набрання чинності Законом №3633, позивач мав право на відстрочку в зв`язку з навчанням і не дивлячись на втрату такого права згідно Закону №3633, це право зберігалося за ним до завершення поточного навчального року відповідно до положень пункту 3 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 17.05.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (а.с. 6).
Листом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 6/2739-55 від 20.05.2024 ОСОБА_1 повідомлено, що станом на момент розгляду заяви позивача змінився порядок подання документів на надання відстрочки в зв`язку з чим позивачу було запропоновано звернутися із новою заявою вже до відповідної комісії з дотриманням вимог встановлених і діючих з 18.05.2024 (а.с.6 звор.бік-7).
29.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період із заявою про надання відстрочки від призову відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (а.с.7 звор.бік).
31 травня 2024 року Комісією для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято протокольне рішення №2, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав порушення позивачем п. 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 щодо здобуття рівня освіти, що є нижчим за раніше здобутий у послідовності, визначеній ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», а також відсутність довідки здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначено у додатку 9 зазначеного Порядку (а.с. 47-49).
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова позивачу в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією є правомірною та обгрунтованою, у відповідності до вимог п. 62 Порядку №560.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону №3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Отже, студенти, що навчаються на очній формі у передвищому або професійно-технічному або вищому навчальному закладі мають право на звільнення від мобілізації при документальному підтвердженні цієї підстави.
За приписами ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відповідно до вказаної норми, Кабінет Міністрів України постановою від 16.05.2024 №560 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).
Згідно з п. 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Отже, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є міжвідомчою комісією без статусу юридичної особи, до складу якої входять як представники центрального органу влади (керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу)), так і відповідного місцевого органу державної влади (представники районної (міської) державної (військової) адміністрації), і яка діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).
Згідно з п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п. 59 Порядку №560).
Відповідно до п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 29.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період із заявою про надання відстрочки від призову відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (а.с.7 звор.бік).
31 травня 2024 року Комісією для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято протокольне рішення №2, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав порушення позивачем п. 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 щодо здобуття рівня освіти, що є нижчим за раніше здобутий у послідовності, визначеній ч.2 ст.10 Закону України «Про освіту», а також відсутність довідки здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначено у додатку 9 зазначеного Порядку (а.с. 47-49).
Згідно пункту 62 Прядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.
Так, наведеною нормою для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону №3543-XII, передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560.
Форма даної довідки є додатком № 9 до Порядку № 560.
Колегія суддів звертає увагу, що саме з Додатку 9 до Порядку №560 можливо встановити, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Отже, оскільки за правилами п. 62 Порядку № 560 єдиним документом, який здобувач освіти додає до заяви про надання відстрочки, і який підтверджує дотримання послідовності здобуття освіти, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, форма якої є додатком до Порядку № 560, єдиним допустимим доказом дотримання позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної в ст. 10 ч. 2 Закону України «Про освіту», є саме зазначена довідка.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не надано довідку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а тому у відповідача була відсутня будь-яка можливість встановити інформацію про порушення/відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи також не містять будь-яких доказів, з яких можливо встановити послідовність здобуття освіти позивачем, зокрема відсутня і довідка здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
Колегія суддів вважає, що відповідач не наділений обов`язком вживати додаткових заходів щодо встановлення послідовності здобуття освіти, визначеної ст. 10 ч. 2 Закону України «Про освіту», а тому єдиним законним рішенням з боку відповідача, в такому випадку, є прийняття рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про надання відстрочки.
Так, зважаючи на подання позивачем до комісії заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» без усіх необхідних документів, а саме без відповідної довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, зі змісту якої встановлюється послідовність здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», відмова позивачу в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією є правомірною та обгрунтованою, у відповідності до вимог п. 62 Порядку №560.
Окрім того, подана ОСОБА_1 заява від 29.05.2024 містить посилання як на підставу надання відстрочки від призову на п.24 ч.1 ст. 23 “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (а.с.7 звор.бік).
Відповідно до п.24 ч.1 ст. 23 “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
Разом з тим, позивачем не надано доказів до заяви від 29.05.2024 та до суду, що він має право на відстрочку від призову саме за значеною підставою.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем подано заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації без відповідної довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, зі змісту якої встановлюється послідовність здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», отже відмова позивачу в надані відстрочки на військову службу за мобілізацією є правомірною та обгрунтованою, у відповідності до вимог п. 62 Порядку №560.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року по справі № 480/5146/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 480/5146/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.М. Мінаєва