КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 357/3797/25
провадження № 33/824/2637/2025 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 травня 2025 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2025 року в складі судді Вознюк О.Л., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
04.04.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,  у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом  першої інстанції не взято до уваги його   заперечення  на  складений адміністративний матеріал.
Зазначає,  що  у  поліції не було підстав пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння за  відсутності  ознак   сп`яніння,  які викликають  відповідну  підозру.  Ознак  сп`яніння в нього  не  було,  очі поліцейський йому не  перевіряв,  пальці взагалі не бачив,  а його  поведінка  була  поведінкою  людини, яку залякали. 
Зупинка  його автомобіля  була  явно незаконною, оскільки причина такої зупинки не була підтверджена доказами, а відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, в такому випадку складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння на наступний день.  Долучені докази свідчать про те, що жодних ознак сп`яніння або вживання ним наркотичних засобів не виявлено. 
Таким чином, зі змісту оскарженої постанови та матеріалів справи, вбачається, що суд першої інстанції не дотримався вимог чинного законодавства, оскільки обставини справи, які впливають на об`єктивність, належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувалися.
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню  з таких підстав. 
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268918 від  11.03.2025,  водій  ОСОБА_1 11 березня  2025 року  о 20:53:55 на трасі АД М-05 Київ-Одеса,78 км,  керував транспортним засобом Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 ,  з явними ознаками  наркотичного  сп`яніння: звужені  зіниці, які не реагують  на  світло, поведінка, що не  відповідає обстановці,  виражене  тремтіння  пальців рук. Від проходження  огляду  на  стан наркотичного  сп`яніння у встановленому  законом  порядку  у найближчому медичному закладі   у лікаря нарколога  водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив  вимоги  п. 2.5  Правил дорожнього руху, за що  відповідальність   передбачена  ч.1 ст.130 КУпАП.
До протоколу  про  адміністративне  правопорушення  долучено  відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є належним і допустимим  доказом, та  який свідчить  про  вчинення  ОСОБА_1     адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено  працівником поліції  на  стаціонарному блокпосту для  перевірки документів.  Водій  не  надав військово-обліковий документ, відмовився виходити з автомобіля, поведінка останнього  не  відповідача   обстановці. 
Відповідно  до   Указу Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року з наступними змінами,  у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно  до  частини  другої статті 32 Закону України "Про національну поліцію" у період дії  воєнного стану  та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Відповідно  до  пункту 7 частини  першої статті 8 Закону  України "Про  правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Відповідно  до пункту 3  частини 15  Постанови  Кабінету Міністрів України від 29.12.2021  №1455 "Про  затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан" патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами.
З огляду  на  викладене, доводи   апеляційної скарги  про  незаконність  зупинки   транспортного  засобу  є необґрунтованими. 
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735 (надалі - Інструкція).
Відповідно до ч. 2, ч.3  ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Пунктом 12 розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Із системного аналізу положень ст.  266  КУпАП   можливо дійти висновку, що  законодавець визначив,  що з метою  фіксації  процедури огляду   водія на стан наркотичного  сп`яніння  у встановленому законом  порядку є  обов`язковим застосуванням інспектором патрульної поліції технічних засобів відеозапису.  І тільки у випадку неможливості  застосувати  технічні засоби відеозапису з метою  фіксації  події правопорушення, інспектор поліції  має  вжити заходів, спрямованих  на  залучення  двох свідків.
Відповідно  до  п.7-9  розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення  лабораторних  досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою  лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно  до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до  п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З  відеозапису вбачається,  що  за  наслідками тривалого  спілкування з водієм поліцейський повідомив останньому,  що   він  вбачає  у нього  ознаки наркотичного  сп`яніння, однією з яких є поведінка,  що  не відповідає обстановці. 
Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні  ознаки   сп`яніння,  спростовуються  відеозаписом  події. 
Доводи ОСОБА_1 про те,  що  його  відмова  від  проходження  огляду на  стан  сп`яніння  була  викликана   страхом, що  його  можуть   мобілізувати, не  може слугувати  підставою для  звільнення  особи  від  відповідальності за  вчинення  даного  правопорушення.   
Відповідно  до   п.9  розділу  ІІ   Інструкції  про  порядок   виявлення  у водіїв  транспортних засобів ознак  алкогольного, наркотичного  чи іншого  сп`яніння або перебування  під  впливом   лікарських препаратів, що  знижують  увагу  та швидкість  реакції, затвердженої наказом  МВС України, МОЗ України  09.11.2015 № 1452/735, з метою  забезпечення  достовірності  результатів  огляду водіїв транспортних  засобів, які мають  бути  оглянуті  в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує  доставку  цих осіб  до найближчого  закладу  охорони здоров`я не пізніше  ніж протягом  двох годин  з моменту виявлення  підстав для  його  проведення.   
Та обставина,  що ОСОБА_1 на наступний день  самостійно здав аналіз на визначення  наркотиків у сечі в ТОВ   "МЛ  "Діла", і результати дослідження  виявилися негативними, також  не є  підставою  для   звільнення    особи  від  відповідальності за порушення   п. 2.5 Правил  дорожнього руху  України.
Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду першої інстанції  не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є правильними.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.
З урахуванням викладеного,   висновки суду   першої інстанції  відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП суд 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. М. Кирилюк