ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 р.	Справа № 520/32557/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 р.(постановлену суддею  Мороко А.С.)  по справі № 520/32557/24 за позовом            Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   до            Головного управління ДПС у Харківській області                    про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з  адміністративним  позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00055390708 від 02.02.2024 р. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від  19.03.2024 р. позов залишено  без розгляду.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського  окружного адміністративного суду  від 19.03.2024 р.  і направити  справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки про існування  податкового повідомлення-рішення  позивач дізнався із електронного кабінету платника, побачивши накладений штраф.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи без розгляду  адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , суд першої інстанції  виходив з того, що  позивачем пропущено строк звернення до суду,  оскільки оскаржуване податкове повідомлення - рішення вручено платнику податків 24.02.2024 р. (згідно  із поштової відмітки на корінці рекомендованого поштового відправлення, яке повернулось на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання»),  а за адміністративним позовом  позивач звернувся лише 26.11.2024 р.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно  із  ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
Частиною 1  статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Відповідно до   ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122  Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, за яким податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 42.2, 42.3 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз. 6 п. 42.4 Податкового кодексу України).
Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження направлення   позивачу податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00055390708 від 02.02.2024 р.    відповідачем подано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, список  рекомендованих відправлень та копію конверту, який повернувся до Головного управління ДПС у Харківській області з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Як вбачається з копії  конверту, податкова  адреса позивача, а саме:   АДРЕСА_1 , закреслена  та  вказана інша  адреса, а саме: АДРЕСА_2 (а.с. 67).  
Тобто,  в матеріалах справи відсутні докази  про належне  повідомлення  позивача за його  податковою адресою про прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 00055390708 від 02.02.2024 р. 
Проте, судом першої інстанції не надано оцінки вказаним обставинам при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду. 
Із врахуванням  вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  вважає помилковим висновок суду першої інстанції  про залишення позовної заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку з чим вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 р., направити  справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 121, 122, 205, 240, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 р. по справі № 520/32557/24  скасувати.
Справу  № 520/32557/24 направити до суду 1 інстанції для продовження    розгляду справи.
Постанова набирає законної сили  з дати її ухвалення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  19.05.2025 року